﻿Reise 
  ved 
  den 
  sydlige 
  del 
  af 
  Mjøsen 
  1882. 
  217 
  

  

  høie 
  fjelde 
  (Skreikampeu 
  med 
  dens 
  mod 
  SSV-gaaende 
  fjeldryg, 
  

   Skurven, 
  Stefferudaasen 
  m. 
  m.). 
  — 
  Paa 
  de 
  allerfleste 
  steder 
  er 
  de 
  

   siluriske 
  skifere 
  i 
  overmaade 
  stærk 
  grad 
  metamorfoserede 
  ; 
  det 
  

   lykkedes 
  mig 
  derfor 
  kun 
  paa 
  en 
  del 
  steder 
  ved 
  Sandvigbækken 
  

   og 
  Alnæs-sæter 
  at 
  finde 
  fossiler; 
  de 
  øvrige 
  etager 
  (kun 
  etage 
  4) 
  

   blev 
  orienterede 
  dels 
  ved 
  profiler, 
  udgaaende 
  fra 
  fossil- 
  fundene, 
  

   og 
  dels 
  ved 
  bergartens 
  petrografiske 
  udseende. 
  

  

  Ved 
  Alnæs-sæter 
  findes 
  paa 
  flere 
  steder 
  kalk 
  og 
  kalkskifer 
  

   med 
  heliolites, 
  favosites, 
  pentamerus 
  og 
  store 
  encrinitstilke, 
  altsaa 
  

   etage 
  6 
  og 
  7. 
  Under 
  disse 
  kommer 
  først 
  en 
  stærk 
  forhærdet, 
  paa 
  

   flere 
  steder 
  rødlig, 
  kalksten, 
  som 
  jeg 
  holdt 
  for 
  brachiopodkalk, 
  og 
  

   derunder 
  ved 
  Sandvigbæ.kken 
  kalksandsten*) 
  med 
  fossiler, 
  nemlig 
  

   smaa 
  encrinitstilke. 
  Kalkbænken 
  her 
  fortsætter 
  sig 
  i 
  et 
  langt 
  

   stykke. 
  Lige 
  under 
  Skreikampens 
  top 
  ved 
  Norddalen 
  findes 
  og- 
  

   saa 
  kalk, 
  som 
  paa 
  grund 
  af 
  stillingen 
  og 
  den 
  petrografiske 
  lighed 
  

   antagelig 
  maa 
  stilles 
  under 
  etage 
  5. 
  

  

  Som 
  profilerne 
  viser, 
  bestaar 
  silurfeitet 
  i 
  den 
  søndre 
  del 
  af 
  

   en 
  og 
  i 
  den 
  nordre 
  del 
  af 
  to 
  mulder. 
  

  

  Fig. 
  1. 
  

  

  SSO. 
  

  

  VC 
  x 
  x 
  x 
  x 
  x 
  x 
  x 
  x 
  

  

  Fig. 
  2. 
  

  

  •) 
  hvorfra 
  hentes 
  kalk 
  til 
  Hurdalens 
  glasværk. 
  

  

  I 
  

  

  