﻿222 
  J. 
  H. 
  L. 
  Vogt. 
  

  

  kan 
  den 
  indtage 
  hele 
  gangens 
  bredde 
  og 
  forekommer 
  da 
  i 
  store 
  

   og 
  aldeles 
  rene 
  linser, 
  snart 
  kan 
  gangen 
  være 
  saa 
  godt 
  som 
  

   uden 
  erts. 
  — 
  Om 
  ertsmængden 
  kan 
  man 
  danne 
  sig 
  et 
  begreb 
  ef- 
  

   ter 
  følgende 
  opgave 
  : 
  ved 
  den 
  i 
  de 
  sidste 
  aar 
  stedfundne 
  forsøgs- 
  

   drift 
  er 
  der 
  ved 
  hovedgruben 
  (no. 
  5) 
  afstrosset 
  ca. 
  32 
  kvadratfavne 
  

   af 
  gangfladen 
  og 
  ved 
  den 
  anden 
  grübe 
  (Kulpegruben) 
  ca. 
  18 
  kva- 
  

   dratfavne, 
  tilsammen 
  altsaa 
  ca. 
  50. 
  Herved 
  er 
  udvundet 
  ca. 
  7 
  ton 
  

   kobberkis 
  (no. 
  1) 
  med 
  en 
  gehalt 
  af 
  ca. 
  25 
  — 
  27 
  pCt. 
  kobber, 
  ca. 
  8 
  

   ton 
  (no. 
  2) 
  med 
  en 
  gehalt 
  af 
  ca. 
  3 
  pCt. 
  (efter 
  et 
  løst 
  skjøn) 
  samt 
  

   en 
  stor 
  houg 
  (ca. 
  30 
  m^) 
  med 
  en 
  gehalt 
  af 
  ca. 
  1,5 
  pCt. 
  

  

  9de 
  og 
  10de 
  august 
  anvendt 
  dels 
  ved 
  Skreikampens 
  felt, 
  dels 
  

   ved 
  stykket 
  Stensjøen 
  — 
  Feiring 
  kirke. 
  

  

  10de 
  og 
  Ilte 
  august. 
  Undersøgt 
  silurfeitet 
  mellem 
  Almerli 
  

   & 
  Røisie 
  og 
  Stensjøen. 
  For 
  at 
  være 
  sikker 
  paa, 
  at 
  dette 
  felt 
  var 
  

   fuldkommen 
  adskilt 
  fra 
  Skreikampens 
  silurfelt 
  fulgte 
  jeg 
  graniten 
  

   mellem 
  de 
  to 
  felter 
  (fra 
  Røisie 
  til 
  Stensjøen 
  — 
  og 
  derfra 
  nord- 
  

   over 
  mod 
  Hersjøen). 
  Toppen 
  af 
  fjeldet 
  Skurven 
  er 
  granit, 
  men 
  

   strax 
  mod 
  S 
  kommer 
  silurfeitet. 
  Mellem 
  Hersjøen 
  og 
  Stensjøen 
  

   er 
  bergarten 
  paa 
  flere 
  steder 
  udviklet 
  med 
  smuk 
  porfyrstruktur 
  

   (granitporfyr). 
  

  

  Grænsen 
  mod 
  SO-siden 
  mellem 
  graniten 
  og 
  silurfeitet 
  gaar 
  

   fra 
  den 
  sydvestre 
  ende 
  af 
  Øvre 
  Dam- 
  eller 
  Dalsjø 
  (ikke 
  afsat 
  paa 
  

   det 
  benyttede 
  kart) 
  og 
  følger 
  omtrent 
  bækken 
  fra 
  "dette 
  vand 
  ned 
  til 
  

   Nedre 
  Dalsjø. 
  Yed 
  grænsen 
  ligger 
  alunskiferen 
  i 
  temmelig 
  flade 
  

   lag. 
  For 
  at 
  bestemme 
  grænsen 
  paa 
  vestsiden 
  gik 
  jeg 
  fra 
  Almerli 
  

   til 
  Bergvandet 
  og 
  langs 
  dette, 
  overalt 
  granit. 
  Yed 
  grænsen 
  anta- 
  

   ger 
  graniten 
  saavel 
  ved 
  Almerli 
  som 
  ved 
  E,øisi 
  og 
  andre 
  steder 
  

   porfyrstruktur 
  og 
  er 
  da 
  samtidig 
  meget 
  stærkt 
  opsprukket. 
  Berg- 
  

   arten 
  ligner 
  da 
  de 
  smaa 
  gange, 
  som 
  er 
  i 
  Hestevold-aasen 
  og 
  ved 
  

   Ekhornholmen, 
  samt 
  den 
  store 
  Brotshoug-gang 
  ; 
  muligens 
  er 
  disse 
  

   kun 
  udgreninger 
  af 
  graniten. 
  — 
  I 
  den 
  nordre 
  del 
  af 
  feltet 
  fandt 
  

   jeg 
  hverken 
  fossiler 
  eller 
  typisk 
  orienterende 
  lag; 
  paa 
  grund 
  af 
  

   det 
  petrografiske 
  udseende 
  antager 
  jeg, 
  at 
  skiferen 
  her 
  hører 
  til 
  

   etage 
  4. 
  I 
  den 
  nordre 
  del 
  var 
  skiferens 
  strøg 
  NN 
  V, 
  fald 
  varia- 
  

   belt; 
  det 
  er 
  antagelig 
  graniten, 
  som 
  her 
  sætter 
  ind 
  i 
  flere 
  store 
  

   gange, 
  som 
  har 
  fremkaldt 
  denne 
  forandring 
  fra 
  det 
  ordinære. 
  I 
  

   feltets 
  sydlige 
  del 
  — 
  mellem 
  Hauksæter 
  og 
  Almerli 
  — 
  er 
  strø- 
  

   get 
  ONO. 
  

  

  I 
  den 
  nordre 
  del 
  ligger 
  den 
  forlængst 
  forladte 
  Skurven 
  jern- 
  

  

  