﻿Lepidopterologiske Undersøgelser i Romsdals Amt. 9 



hele Nordeuropa, men kun fra Mellemeuropas Fj eldregioner. 

 Af Tortrices har Vestlandet tre Arter: Tortrix grotiana^ 

 Retinia pinivorana og Rhopohota nævana, dei' endnn ikke ere 

 iagttagne paa Østlandet, men som alle forekomme i det syd- 

 lige og mellemste Sverige. Af Tineiderne skulle vi frem- 

 hæve som de interpssanteste den tidligere nævnte Argyres- 

 tliia afir/ereggiella, den ligeledes for Skandinavien nye Teiclio- 

 hia verlwelleJla, samt desuden Oecophora simileUa, der foruden 

 i Porsanger hidtil ikke vides fundet noget andet Sted i Skan- 

 dinavien; 13 andre Arter, der endnu ikke ere observerede 

 paa Østlandet, forekomme dog alle i det sydlige og mellem- 

 ste Sverige, saa at man vel maa kunne vente at finde dem 

 ogsaa i det østenfjeldske Noi'ge. — De her fremhævede Arter, 

 som Vestlandet ialfald til Dato har forud for Østlandet og 

 som alle paa et Par Undtagelser nær ere fundne i Fjord- 

 distrikterne i Søndmøre, synes altsaa noksom at vise, at 

 Vestlandstrakterne frembyde et særdeles lønnende Felt for 

 entomologiske Undersøgelser, nagtet de vi.sselig selv ved den 

 grundigste Grjennemforskning ville befindes at være langt art- 

 fattigere end Østlandet, idet en stor Mængde af Indlands- 

 formerne sk}^ Havets Nærhed og det fugtige Kystklima, hvad 

 der aldrig paa langt nær kan ventes op veiet ved de til Grjen- 

 gjæld her optrædende udprægede Kystformer, hvis Antal 

 kun er sammenlignelsesvis lidet, 



Overhovedet gjengiver Sammenligningen mellem vor øst- 

 og vestlandske Lepidopterfauna i det smaa det samme Træk, 

 som Brødrene Speyer i sit bekj endte Værk : «Geogr. Ver- 

 breit. d. Schmett. Deutschl. u. der Schweiz«, har paavist i 

 det store for hele den mellemeuropæiske Lepidopterverdens 

 Udbredelsesforholde : Artsantallets stærJæ Synken mod Vest og 

 Nordvest, d. v. s. mod Ky stian dshaherne, betinget af disses Sø- 

 klima, deres kjøligere og fugtigere Sommere i Modsætning 

 til Østeuropas Kontinentalklima, der ved sine varme og sol- 

 rigere Sommere stiller sig langt gunstigere for Ud viklingen, 

 navnlig af Rh op al oe er erne og de øvrige heliophile Arter. Det 

 var mig ogsaa, som ovenfor nævnt, under mit Ophold i Roms- 

 dals Amt paafaldende, hvorledes specielt Rhopalocererne, der 

 i Østlandsbygderne pleie at optræde i en saadan Mængde 

 overalt paa blomsterrige Enge etc, her selv under det hel- 

 digste Solskinsveir kun fandtes meget sparsomt repræsen- 



