﻿116 Leonard Stej neger. 



forscher« XIII. 1779 p. 199, refererer sig til ;>some foreign 

 bird«. Den*) passer dog Punkt for Punkt saa udmærket paa 

 en europæisk Fyrrhula, at der ikke synes at kunne være Tvil 

 om Identiteten for saa vidt. Jeg skjønner ikke rettere end 

 at de, som kun vil vide af en Dompapart, maa optage Pyr- 

 rhula coccinea (G-mel. 1788) som det specifike Navn for den 

 europæiske rødbrystede Art. Jeg har imidlertid opført den 

 i Synonymien ovenfor med »?« af den Grund, at det ikke er 

 udenfor al Tvil, hvilken af de to Arter, Sander kan have 

 havt for sig. Lokaliteten, Garlsruhe, tyder vistnok paa, at 

 det er den mindre Art, men da ing<?n Maal er opgivne, lader 

 intet sig med fuld Vished udtale. Afgj ørende blir ialfald, at 

 DE Selys senere har givet den større Art Navnet coccinea. 

 Dette vilde rigtignok intet have at betyde, hvis Bestemmel- 

 sen af Sander's Fugl var utvilsom, men, som Forholdet nu er, 

 kan det ikke tilstedes, at det ældre Navn indsættes. 



Anmærhning 2 til Synonomien. — Vieillot's europæa er 

 tydeligvis den mindre Art, idet han under denne omtaler den 

 større Art som en egen Varietet. Uagtet Temminck 1. c. ud- 

 trykkeligen udtaler sig mod Antagelsen af en større og en 

 mindre Art, maa hans Fyrhula, vulgaris desuagtet blive at 

 henføre til den mindre, da han angiver Hannens Længde til 

 »6 pouces 3 lignes«, altsaa omtrent 160 mm. Af samme Grund 

 er Macgillivray's P. pileafa ført hid, idet han angiver Hannens 

 Længde til «6 inches = 153 mm. 



*) Sanders Beskrivelse 1. c. lyder saaledes: »Der Vorderkopf, der Hinter- 

 kopf, der Schnabel, die Augen und noch ein schmaler Streifen unter dem 

 Schnabel ist schwarz, doch scheint der Hinterkopf, je nachdem das Licht 

 darauf fällt schwarzblau. Der Rücken bis auf die Hälfte der Flügel ist 

 silbergrau. Die Flügelfedern sind schwarz, die hintersten fallen auch 

 mehr in Blaue. Wann die Flügel am Körper anliegen, so erreichen sie 

 sich nicht. Man sieht dazwischen einen Fingerbrechen weissen Flechen 

 von den Deckfedern des Vogels. Der Schwanz hat ebenfalls die schwarz- 

 blaue Indigfarbe. Der Hals, die Brust, der Unterleib haben colorem 

 coccineum bis an die Stelle wo die Flügel sitzen. Der Bürzel ist Aveiss 

 ■ . ■ [p- 200] ... Er ist in den Wäldern um die Stadt [Carlsruhe] 

 gefangen worden ... In den Flügeln hat er ebenfalls 16, im Schwanz 

 12 Federn. Auch sit.?en schwarze Pflaumfedern unter dem rothen 

 Banchfedern.« 



