﻿128 



J. H. L. Vogt. 



sig til oli vinstenen aldeles paa samme maade som i Kirkefjeld. 

 Ved de to fra Onilsa-vand udgaaende dalspalter er der ogsaa 

 paa flere steder olivinsten, nemlig ved Øje og Fremre Røddal 

 samt ved Storvik og Kaldhnssætervand (se no. 1 og 2, side 

 144); saavidt jeg kunde se, slutter gneisens skikter sig og- 

 saa her overalt nøje til olivinstenfelterne, og aldrig kunde 

 jeg, skjønt jeg altid havde min opmærksomhed henvendt der- 

 paa, et eneste sted se olivinstenen skjære sig gjennem gnei- 

 sen. Gneisens fald er i de to fra Onilsa-vand udgaaende dale 

 næsten altid ca. 30° mod SO, ved Storvik dog snarere mod 

 OSO; kun i omegnen af olivinstenfeltet ved Fremre Røddal 

 er faldet baade af gneisen og af olivinstenforekomsten stei- 

 lere, nemlig ca. 60° mod SO. 



Ved olivinstenfelterne oppe i Rødnukdalen er overfladen 

 stærkt tildækket, og ved mit besøg (lode juli) laa der des- 

 uden en hel del sne, saa jeg ikke kunde foretage mere ind- 

 gaaende undersøgelser. Gneisens stilling saa her ud til at 

 være højst uregelmæssig, men overalt, hvor jeg traf selve 

 grænsen blottet, sluttede gneisens skikter sig til olivinstenen. 

 Denne var ofte stæ^rkt kruset, hvorom mere nedenfor; paa 

 flere steder indeholdt den enstatit. 



14de juli. I Kalskaret — overgangsstedet mellem Ta- 

 fj orden og Herdalen — er der en mængde olivinstenpartier. 

 Helt nede fra Tafj orden eller Onilsa-vand lægger man mærke 

 til Kallen (se fig. 1), som, saavidt jeg kunde se, var det 

 øverste punkt af det store felt ved Onilsa-vand. Desuden er 

 der en mængde isolerede olivinstenlinser bl. a. en, som kun 

 er 5 m. lang; jeg gjengiver den her, fordi jeg saa den fuldt 



Fig-. 3. 



indesluttet i gneis. I flere af de øvrige linser findes der i 

 visse zoner granat-olivinsten. Dette er en bergart fornem- 



