﻿136 



J. H. L. Vogt. 



almindelig glimmer-olivinsten, snart som enstatit-, snart som gra- 

 nat-olivinsten, snart endelig førende oliviner i større individer. 

 Profilet over Skjælhammeren, Vanelven, er i saa henseende meget 



Fig. 18. 



instruktivt, idet hor faste og uforvitrede lag veksler med løse og 

 opsmuldrede, og olivinrige lag veksler med olivinfattige. I strø- 

 gets retning fortsætter de forskjellige lag aldeles uforandrede, saa- 

 langt fjeldet er blottet (80 — 100 m.), undtagen et eller et par lag, 

 som lidt efter lidt kiler sig ud. Selv i haandstykker kan man 

 meget ofte iagttage den difi'erente lagning, idet glimmerrige par- 

 tier veksler med glimmerfattige. — Jeg anser den différente 

 lagning inden olivinstenen som hovedbevis for, at denne bergart 

 er at regne til de krystallinske skifere. 



Overalt, hvor jeg har været, har baade foliationen eller skif- 

 righeden og den différente lagning gaaet parallelt med grænsen 

 mod den omgivende gneisbergart. Ligeledes har jeg mange gange 

 havt anledning til at iagttage, at olivinstenen nøiagtig ligger mel- 

 lom gneisens skikter, ligegyldigt om disse staar steilt eller fladt. 

 Den samme iagttagelse har H. H. Reusch gjort paa alle de ste- 

 der, hvor han har været. 



Man kan sammenligne olivinstenens forekomst i forholdsvis 

 korte og tykke linser i grundfjeldet med forekomsten af kalksten- 

 og antrakonitboller i de siluriske skifere. Inden grundfjeldet 

 kjender vi ogsaa tidligere mange bergarter, som optræder i klum- 



