﻿142 J. H. L. Vogt. 



hvor jeg var. Gneisens strøg er heldigvis meget jævnt i rækken 

 Kødbergvik — Tafjord; størrre uregelmæssigheder fandt jeg kun 

 øverst i Dalsbygden eller Herdalen samt i Kødnukdalen. — Paa 

 karterne Norddal — Gejranger og Hornindal angiver de dobbelte 

 linjer de slutninger, som man af de enkelte strøgobservationer 

 kan drage om grundfjeldets stilling i det store taget. 



Som resumé af de foretagne undersøgelser for denne egns ved- 

 kommende kan det vel formentlig siges, at olivinstenen i Nord- 

 dalens præstegjæld findes hist og her inden et bestemt niveau i 

 grundfjeldet, et niveau, hvis mægtighed jeg anslaar til ca. 4000 m. 

 Inden dette store niveau findes der igjen et engere niveau af 

 mægtighed 300 — 500 m., hvori de allerfleste felter findes, nemlig 

 olivinstenrækken Opshaugli, Rødbergvik, Skreinakken, Ytredal, 

 Kirkefjeld, Kalskar, Onilsa-vand og Rødnukdalen. Navnlig tør det 

 med temmelig stor sikkerhed siges, at alle olivinstenfelterne mel- 

 lom Opshaugli og Rødbergvik i vest og Kirkefjeld i øst ligger om- 

 trent mellem de samme skikter i grundfjeldet. Paa flere steder,- 

 f. ex. ved Kirkefjeld og Øje, se no. 1 og 3 af profilerne, kan det 

 sees, at flere olivinstenpartier ligger nøjagtig mellem de samme 

 gneislag. — üdenfor det engere niveau ligger kun olivinstenfeltet 

 ved Aasvik, som antagelig ligger omtrent 1500 m. dybere nede i 

 grundfjeldet, samt felterne ved Øje og Fremre Røddal og ved 

 Storvik og Kaldhussæter. De tre sidste af disse synes nogenlunde 

 at ligge paa en bestemt linje, som ligger omtrent 2500 m. højere 

 oppe i grundfjeldet end det enge niveau, hvor de fleste felter 

 findes. 



Olivinstenrækken i Hornindalen findes ogsaa i et bestemt 

 niveau i grundfjeldet, et niveau, hvis mægtighed neppe er over 

 ■| — 1 kilom. — Af mine profiler gjennem Sunelvsfjorden og dalen' 

 fra Hellesylt til Hornindalen tror jeg at kunne drage den slutning, 

 at olivinstenrækken i Hornindalen findes i omtrent samme niveau 

 i grundfjeldet som den lange olivinstenrække Rødbergvik — Ytre- 

 dal — Kirkefjeld og Onilsa-vand. 



Det næste spørgsmaal, som i overensstemmelse med oven- 

 staaende betragtning frembød sig, var : hvilken plads inden grund- 

 fjeldets mægtighed indtager det olivinstenførende niveau? — Før- 

 end jeg begynder at fremlægge mine undersøgelser herover, viL 

 jeg i korthed antyde min fremgangsmaade. Som basis for under- 

 søgelserne betragter jeg det lange profil fra Søholt i Ørskoug over 

 til Andara, derfra langs Storfjorden og Sunelvsfjorden til Helle- 



