﻿Olivinstenen i indre og søndre Søndmøre. 153 



samme iagttager, og i 1877 fandt H. H. Reuseli de store oli- 

 vinklumper i olivinstenen. 



I det samme aar, som den norske olivinsten erkj endtes 

 som saadan, kom der til Europa beskrivelse af den Ny-Zea- 

 land'ske olivinfels eller dunit*). v. Hochstetter kaldte berg- 

 arten »Dunit« efter Dun Mountain eller det »brune bjerg«; dette 

 viser, at Ny-Zealands olivinsten i det yngre ligner den norske. 

 Ifølge v. Hochstetter skal duniten være en eruptiv bergart, 

 som staar i nøje sammcnbæng med serpentin; baade serpen- 

 tinen og duniten fører kromj ernsten. 



Den pyrenæiske Iherzolith, hvis sammensætning man i 

 tidligere dage misforstod, blev først i 1862 af Des Cloizeaux 

 og Damour rigtig opfattet. Lherzolith bestaar, som bekjendt, 

 af olivin, enstatit og diopsid, som hyppig ledsages af picotit; 

 analyserne angiver altid en liden kromgehalt. I petrografisk 

 henseende maa Iherzolithen stilles i klasse med vore olivin- 

 stene; ifølge F. Zirkel**) bestaar 73 af dens masse af olivin. 

 Den maa nærmest sammenlignes med vor enstatit-olivinsten, 

 om den end aldrig indeholder saa store enstatiter som denne. 

 F. Zirkel opfatter Iherzolithen som en kontaktdannelse i Jura- 

 kalk nær e-rænsen af en yngre granit; den optræder altsaa 

 paa en ganske anden maade end den norske olivinsten. 



Paa en anden maade var olivin tidligere kjendt som kug- 

 ler i basaltiske lavaer; navnlig var olivinkuglerne fra Dreiser- 

 Weier undersøgte af prof. Kjsrulff), som viste, at de bestod 

 af kromholdig olivin og grøn, kromholdig augit. 



*J Se F. v. Hochstetter ; Dunit, köriiio'er Olivinfels von Dun Mountain 

 bei Nelson, Neu-Seeland i Zeits. d. Deutschen geol. Gesell. 1864. 

 **) Beiträge zur geologischen Kenntniss der Pyrenäen. Zeits. d. Deutschen 

 geol. Gesellschaft 1867. 



t) Nyt mag. f. naturv. ß. 8. 



