﻿Sparagmit-Kvarts-Fj eldet i Hamar Stift. 155 



lieds Skyld ordnede efter de Ruter, jeg har fulgt. I det an- 

 det Afsnit har jeg nærmere behandlet de Steder, hvor Orto- 

 kerkalken optræder, for at belyse Kvitvolakvartsetagens Stil- 

 ling i Forhold til Kalken og tillige imødegaa de Ind vendin- 

 ger, L. Meinich i Bd. 25 og 26 har fremført mod min Fortolk- 

 ning. Tredie Afsnit endelig omhandler Udbredelsen af de 

 ovennævnte Etager i den af mig gjennemreiste Egn. 



De anførte Strøgretninger er alle befriede for Misvisnin- 

 gen, som er antaget til 14° V.*) 



Fra Rena Station astover til Eitaaen og Eltdalen. 



Juni 1875. 



Fra Rena Station sat jeg over Grlommen og fulgte Stien 

 langs den vestre Bred af Rena. Graa Skifer og graa 

 Sparagmit stak frem hist og her; Faldet var i Begyndeisen 

 nordligt, senere tildels sydligt. Lidt ovenfor Julusaaens Ud- 

 løb iagttoges smukke flade Hvælv i den raodsatte Elvebred. 

 Veien gik derpaa over store Sandmoer indtil Osas Udløb i 

 Rena, hvor jeg sat over Elven. Strax ovenfor sit Udløl» 

 danner Osa et lidet Fald; her sees graa og rødlig Gneis i 

 steile bøiede Lag. Jeg fulgte derpaa Veien østover til Gaar- 

 den Bakken ved Osen. Terrænet er overalt dækket, idet 

 Sandmoer, store Moræner og tildels Myr vexler med hver- 

 andre; nærmest Rendalen er Grunden bestrøet med store 

 Blokke af rødlig Granit. Lige overfor Bogen gjordes en 

 Afstikker ned til Osa; i Elveleiet stak her en rødlig Granit 

 frem. 



Ved Bakken saaes ikke fast Fjeld Manden paa Gaarden 

 fortalte mig imidlertid, at han havde ført en lukket Veit 8 

 Alen gjennera en rødlig Kalksandsten; denne Bergart maa 

 derfor antagelig staa i Fjeldgrunden. 



Jeg sat derpaa over Søen til Tverendemoen og gik øst- 

 over til Enosaasen; ved Sagen midtveis inellem begge saaes 



*) I Afliaiidlingen Bd. 20 har jeg sat Misvisningen for stor, nemlig 19" iste- 

 detfor 15"; hertil er taget Hensyn i det følgende. 



