﻿Sparagmit-Kvarts-Fj eldet i Hamar Stift. 1<)9 



Feldspatpunkter. Store Blokke af rød koiigiomeratisk Spa- 

 ragmit laa strøet rundt omkring paa Fj eldmarken. 



Ved selve Sæteren saaes et Par smaa Stene af en blaalig 

 Kalk. Fra Sæteren, H9(J mr? o. H., besteg jeg Skarven. Op 

 i Skraaningen stod smiik Blaakvarts. der efter Udseende faldt 

 temmelig steilt mod NV; lidt ovenfor kom finkornet graa 

 Sparagmit med Str. ÔH" 0. F. 40" NV. To])pen med Varden, 

 der var lige i Nærheden, dannedes af en graahvid og l^laa- 

 agtig Kvartsit med Str. 34° 0. F. 50°— (30° V. Nordejifor 

 Toppen adskilt fra denne ved en liden Dal kom en ny Ryg 

 med en lignende Kvartsit Str. 16° 0. F. steilt V. 



Samme Kvartsbergarter saaes videre mod Nord i den 

 vestlige Del af Skarven. Faldet holdt sig lang Tid temmelig 

 steilt vestover; men ved et lidet Tjern, som laa nedenfor en 

 brat Skrænt, forandrede Faldet sig hurtigt, saa at Lagene 

 langs Tjernet, hvor der stod en tykbænket Kvartsit, heldede 

 svagt mod NV., medens de nordenfor omtrent blev hori- 

 zontale. Atter kom en Skrænt med temmelig steile Lag 

 Str. 20° 0. F. V. Nedenfor denne blev Lagene igjen næsten 

 svævende, livorpaa de faldt af mod Nord mod det nærliggende 

 flade Land. Her var alt overdækket; men enkelte Kalkblokke 

 laa spredt omkring, og snart naaede jeg det lille Tjern, hvor 

 Meinich i 1878 iagtog Ortokerkalken i fast Fjeld; dette lig- 

 ger strax søndenfor Sæterveien, som gaar ostovei'. 8S7 m. 

 over Havet. 



Kalken satte tvert over Tjernet i en lav Kyg, og dens 

 Lag syntes at falde 20° nordover. Blaakvartsartet Fjeld 

 stak frem langs Randen af Tjernet baade mod NO.. N. og 

 V.; Lagningen i dette var vanskelig at se. Strax i SV. var 

 en lignende Fordybning; i denne laa strøet omkring en 

 Mængde Kalkblokke. Kalkskiferen var blaagraa. styg og 

 gjennemsat med en Mængde Lerskiferlameller ; enkelte uty- 

 delige Snit af Ortokerer saaes. 



Baade her og under Rømundfjeld røbede Kalken sin Nær- 

 værelse ved den Indflydelse, den øvede paa Vegetationen; 

 Jorden viste sig nemlig græsbunden, medens den ellers almin- 

 delig i denne Høide kun dækkes med Lyng, Mos og Lavarter. 



'Jeg fulgte nu Sæterveien vestover til Østvoldensæter — 

 søndre Renaasæter —, 744 m. o. H. I Begyndeisen traf jeg 

 mange Kalkblokke. Fast Fjeld stak frem et Par Steder; 



