﻿234 Robert Collett. 



34. C an i fi lupus, Lin. 1766. 



De eneste Districter i Landets sydlige Dele, hvor denne 

 Art endnn viser sig nogenlunde jevnligt, skjønt neppe egent- 

 lig stationær, er paa enkelte Punkter af Dovre og de nær- 

 mest tilgrændsende Fjelddale. Fra dette Gebet har i det 

 sidste Femaar (1876 — 80) været fremstillede til Præmiebe- 

 lønning ialt 14 St., hvoraf de 10 i 1876, Resten i 1877. Som 

 ovenfor meddelt, var i 1876 Myodes lemmus tilstede i stort 

 Antal paa Dovre og Gndbrandsdalsfj eldene, og Ulvene vare 

 ligeledes hele denne Sommer jevnlig synlige, især i Foldalen 

 og Grimsdalen, hvor de antoges idetmindste for en Del at 

 nære sig af Myodes, skjønt de ogsaa gjorde paaviselig Skade. 

 De vare ved denne Lejlighed lidet sky, og et Par St. bleve 

 jevnlig seede ved lys Dag af de Rfj sende mellem Hjerkin og 

 Kongsvold. 



Senere end 1877 er intet Individ præmiebelønnet i disse 

 Egne. Dog vise de sig endnu fra og til, sandsynligvis ind- 

 vandrede nordenfra; saaledes bleve idetmindste 2 Lidivider 

 seede i Foldalen Vaaren 1879. De synes nemlig at være i 

 Tiltagende i de tilgrændsende Trakter af Søndre Thrond- 

 hjems Amt, hvor der i det sidste Femaar ere præmiebeløn- 

 nede 35 Individer, mod blot 1 Individ i Femaaret 1871 — 75 

 (hvis ingen Forvexling med Rævearterne har fnndet Sted) 



Paa andre Steder søndenfor Dovre er den ikke med fuld 

 Sikkerhed iagttaget i det seneste Femaar. De oifentlige Præ- 

 mielister ndvise dog, at et Individ er bleven bleven præmie- 

 belønnet i Nedenæs i 1878; men da dette Tilfælde staar fnld- 

 kommen isoleret, tør det maaske bero paa en Forvexling med 

 Ungen af en af Rævearterne. Ligeledes kan det anføres, at 

 de i 1877 bleve omtalte fra 2 Steder i Hardanger, idet 2 St. 

 angivelig vare seede medio Marts paa Våndet ovenfor Eids- 

 fjord, ligesom de omtrent samtidig skulde have vist sig i 

 Ulvig, og her endog taget en Ræv af en Sax. Om dette 

 virkelig har været Ulve, kan imidlertid ikke med Sikkerhed 

 constateres. 



I 1879 er angivelig Spor af en Ulv seet paa Bærnuten 

 paa Hardanger vidden; maaske har det været dette Individ, 

 som i Marts 1882 opgives pludselig at have vist sig blandt 

 en Flok tæmmede Ren paa Hallingskarven, ligeledes paa 



