﻿Fra den norske Nordhavsexpedition. 291 



længere fra hverandre hos Solast. papposus end hos Sol. endeca ; 

 men ikke engang denne lille Forskjellighed er konstant. Tæn- 

 derne ere noget stærkere hos Sol. endeca end hos Sol. papposus; 

 men forresten ere de ens. 



Efter hvad vi nu have fremhævet af disse to Arters Anatomie, 

 fremgaar det formentlig med Bestemthed, at Forskjellighederne 

 ikke ere større, end de nødvendigvis maa være, for at Arterne 

 skulle kunne opretholdes som saadanne, og at der, ifølge vor Op- 

 fatning, ikke bør være Tale om at dele Slægten for de omhand- 

 lede to Arters Vedkommende. Skulde en slig Deling finde Sted, 

 blev det nødvendigt at danne en egen Slægt ogsaa for vor nye 

 Art, Solaster glacialis; thi den kan efter den Maalestok hverken 

 henføres til Solaster eller Crossaster, saasom den staar omtrent 

 midt imellem. Den danner en Overgang fra Sol. endeca til Sol. 

 papposus. 



Man vil se, at Paxillerne hos Sol. glacialis staa længere fra 

 hverandre og ere lidt længere, end hos Sol. endeca; men ere 

 hverken saa lange eller saa spredte, som hos Sol. papposus; at 

 der langs Armenes Hand er en Række temmelig store penselfor- 

 mige Paxiller, der sees tydeligst fra Rygsiden, ligesom hos Sol. 

 papposus, uden at fremtræde saa stærkt, som hos denne, imedens 

 de paatveisgaaende Paxillerækker, der ere saa egne for Bugfladen 

 hos Sol. endeca, langtfra ere saa fremtrædende hos Sol. glacialis. 

 Og ser man nu hen til Hudskelettet, saa finder man, at de smaa 

 Kalkstykker, der danne Maskenettet, have i Form og Udbredning 

 meget tilfælles med det hos endeca; men mest nærmer det sig 

 dog Sol. furcifer, som det med Hensyn til Randpladernes Anord- 

 ning og Form ligner ganske, Tab. 4, Fig. 5. 'Vi formene saaledes, 

 at Sol. glacialis viser end yderligere Uholdbarheden af den om- 

 talte Deling af Slægten Solaster. 



Endelig skulle vi nu beskjæftige os med den af Professor 

 Verrill nydannede Slægt Lophaster for Solaster furcifer, Diiben & 

 Koren. 



Til Begrundelse af denne Slægts Dannelse udtrykker Verrill 

 sig saaledes: «This species differs so widely from Solaster in the 

 structure of the skeleton, and the small development of the disk, 

 as to require the etablishment of a new genus for this type. It 

 is specially distingwished by the highly developed skeleton of the 

 under side; difi'erentiated marginal plates; and prominently reticu- 



19* 



