﻿302 Th. Kjerulf. 



Terrænet, skriver hr. Hougland i jan. 80, er vel skikket til 

 at opgaa disse gange; fj eldet er meget bart, der findes ikke skiktet 

 berg, labradorstenen alene raader milevidt. Ved Ekersund, Hel- 

 •vik, Ogne findes dalstrøg, paa første sted løber den store gang 

 langs efter dalstrøget, ellers sætter gangene for det meste tværs 

 mod saadanne. I dagfladen er gangene meget forvitrede, men no- 

 get dybere, efter et par raske slag med hammeren, er alt forholds- 

 vis friskt og da ulige lettere kjendeligt. Helvik — Ognegangen 

 fulgtes derhos senere af hr. Hougland længer nord fra Ogne; 

 grændsen af labradorsten-feltet mod grundfjeldet er her endnu et 

 stykke længer nord, og udenfor kartskizzen. Det var ifølge hr. 

 Houglands skrivelse af juni 80 hans hensigt at følge gangene 

 videre og udførligere ved hjælp af større karter. Denne med- 

 delelse skal kun tjene til at orientere udbredelsen ved siden af 

 hr. professor Dr. Rosenbuschs's beskrivelse. 



Hr. Hougland har godhedsfuld tilsagt mig, at han senere ved 

 leilighed agter at istandbringe et korrigeret fuldstændigere over- 

 sigtskart over disse gangforhold. 



*) Om det mægtige af bergmester Dr. TellefDnhll paaviste gangtog længer 

 øst i gneisen se »Udsigt over det sydlige Norges geologi« pag. 205. 



Om diabasen i St. Olafs Vei se H. Reusch i »Naturen« no. 6, juni 

 1882. 



