﻿Om Storvarts grübe. 



(Beretning til Overdirektionen afgivet 6te December 1880.) 



Af 



Overstiger Oluf" Olsen. 



I den sidste Mandsalder har Ængstelsen for, at Storvarts 

 Grube ikke vilde faa nogen ret lang Fremtid, med stedse 

 voxende Styrke gjort sig gjældende; thi ligesiden man forlod 

 det gode Malmfelt i de øvre Drifter (omtr. ved Koordinat 

 570) , have Anbruddene i Udlænkningsdrifterne indtil nu 

 (Koordinat 710) dels været fattige, dels vistnok gode, men 

 upaalidelige og ubestandige. Berglagene vare ikke de samme 

 som i Grubens midtre Felt ovenfor, og selve Ertsen var for- 

 skjellig fra Grubens karakteristiske, om den end paa sine 

 Steder i Kobberhold ikke stod tilbage for denne. De bløde 

 kloritiske Skifere vare afløste af et haardt Kvartsberg, hvori 

 Kobber- og Brunkis dels var samlet i større eller mindre 

 Klumper eller Nyrer, dels og hyppigst laa som tynde Baand 

 mellem de ofte paa den forunderligste Maade bøjede og fol- 

 dede Lag. Brunkis blev mere overvejende og ved Siden af 

 den i de sydligste Drifter Svovlkis, der er en sjelden Fore- 

 komst i denne Grube og der bundet til visse Lokaliteter. 

 LagniHgsforh olden e bleve mere uregelmæssige, jo længere man 

 trængte frem. Skarpe Foldninger, brudte Lag og Kiler, der 

 satte ind i Over- og Underberget, hørte nu til det Sædvan- 

 lige. Om »Gang« eller »Leje« kunde der her neppe dispu- 

 teres. Optraadte her flere Grene, var det ej, som længere 



21* 



