﻿332 Oluf Olsen. 



dringen derfra til Nyskakten bliver for besværlig. Jeg tror 

 dog, at man uden at forøge Antallet af Udlænkningsdrifter, 

 altsaa uden at forøge Grubens Udgifter, vil opnaa sin Hen- 

 sigt ved 



1) at lade de nuværende Udlænkningsorter No. 10 i Fald og 

 mod Nord fremdeles gaa. Ved Orten mod Nord vil man 

 snarest naa Grubens midtre Felt, ved Orten i Fald sna- 

 rest det forventede gode Belte. 



2) at afstrosse en del Lagter Ortsole for at udtømme Våndet 

 i de indre nordlige Orter og sednere fuldføre Grjennem- 

 slaget med den i de sidste Aar drevne og banelagte For- 

 dringsort Naar det er gjort, liør de herværende Ud- 

 lænkningsorter atter belægges. 



3) at anlægge en Ort mod NV. fra øvre No. 10 for at aabne 

 sig Adgang til Feltet N. for Længderyggen. 



4) at fortsætte saalangt som muligt for Vand og Luftvex- 

 ling Ort i Vargas mod Nord, og 



5) at henlægge, hvad der allerede er gjort, Mineringen del- 

 vis til denne Del af Gruben. 



Den eneste Undersøgelsesdrift, jeg ønsker bibeholdt i 

 det nærværende inderste Felt, er, foruden de nævnte No. 10 

 mod Nord og No. 10 i Fald, No. 10 mod Syd, som kan an- 

 tages at ville kaste noget L^^s over Forholdene her, samt 

 undre Ort 8, saalænge den fører saa god Gang, som nu. 

 løvrigt har jeg tænkt, at man her burde indskrænke sig til 

 et Par Afbygningsdrifter og Minering. 



Profilerne ville formentlig herefter ved Siden af Malm- 

 føringen vejlede ved Driften saavelsom ved Anlægget af Ud- 

 lænkningsorter. 



Forholdene i Storvarts Grube vise sig saaledes at være 

 mere complicerede, end man før har antaget. Spaltebunden 

 fremviser et meget kuperet Terræn: først en Længedryg i øst- 

 nordøstlig Retning, der falder først stærkt, sednere s vagere 

 saavel mod Nord som mod Syd, saa fra disse mod SO ud- 

 gaaende Aasrygge, som skraaner og efterhaanden taber sig i 

 Dalene i Syd. Overalt synes Forsænkningerne at føre den 

 største og bedste Malm, medens en mere eller mindre sam- 



