﻿336 Th. Kjerulf. 



stumper, fliser af bergarten fra taget eller fra siden af erts- 

 rummet omviklede med erts- og mineralfyldningen selv. Her 

 er aftegnet to saadanne pragtstufer, en fra Muggruben, en fra 

 Storvarts. Stuferne, en gave fra overdirektionen for Røros 

 værk, ere opbevarede i mineralkabinettet. 



I. Et stort stykke Muggrubemalm med brækciestruktur, 

 af Muggrubens kisgang, indsendt af hr. direktør Bachke 

 (fbr. 82). 



Det i mineralkabinettet opbevarede stykke var noget 

 større i fladen end denne tegning, det blev gjennemskaaret 

 og snittene polerede. Herved fremtræder strukturen i skjøn 

 klarhed. Efter fotografi har xylografen hr. Waldor søgt at 

 gjengive nøie alle konturer, og nogenlunde med toner i 

 originalens farvevirkning. 



Ved 4 forskjellige betegninger adskille sig i træsnittet 

 disse om hinanden fordelte bestanddele: 

 det hvide er kvarts, glasklar eller melkehvid, 

 det svagt fortonede er den lyst virkende messinggule kob- 



berkis, 

 det stærkt fortonede er den dunklere bronzefarvede magnetkis, 

 det sorte er mørk brtinsort glimmer, nemlig stumper og fliser 

 liggende omkring, og stundom selv opsplittede og i 

 fineste revner fyldte med erts. 



Man maa forestille sig, at stykket er skaaret tværs mod 

 længderetningen af ertsrummet, og dette i en liggende skråa 

 stilling, og tegningen viser da i dette snit strukturen. Glas- 

 kvartsen fylder op levnede huller, og i snittet sees navnlig 3 

 større saadanne kirtler af kvarts, noglesteds med indesluttede 

 stænk af erts eller med et par glimmerblade o. s. v. Det er 

 den samme fuldkommen vandklare kvarts , der er saa vel 

 kjendt fra nogle nordenfjeldske forekomsters malme, ganske 

 pellucid, saaledes at man ser gjennem den tykke kirtel 

 ertsens metalfarve paa bunden. Videre altsaa skulde tegnin- 

 gen vise, at glimmeren danner skiveformede, flisagtige styk- 

 ker, stumper, biter, ligetil enkelte blade, hvilke alle i dette 

 snit indtage nogenlunde en hovedretning, dog sees ogsaa i 

 dette snit bøiede stykker, og endnu flere sammentrykninger 

 af disse fliser sees paa tverbrud. Ertsen, de nævnte kise, 

 endelig udgjør den omhyllende masse. 



Den slebne plade faar nogen lighed med det slags brækcie- 



