52 H. KIÆR OG A. WOLLEBÆK. OM DYRELIVET I KR.ANIAFJORDEN. 



og en temperatur av 5 — 6° (undertiden saa lav som ca. 4°, 

 undertiden omkring 7°) tindes i Kristianiafjorden om vinteren 

 nærmere overflaten end om sommeren, i hvilken tid av aaret 

 vandmasser av denne saltgehalt og temperatur først er at finde 

 i de støne fjorddyp. Overflatevandet er betydelig ferskere og 

 varmere end våndet noget under overflaten. Denne vekslen 

 av det saltere, koldere vands mægtighet har tilfølge, at en dyre- 

 forn! som f. eks. Pandalus borealis, som i sin optræden synes 

 bunden til dette saltere, koldere vandlag, om vinteren har et 

 større utbredningsomraade end om sommeren. Om vinteren kan 

 den nemlig optræde paa grundere vand end i sommermaanederne. 

 Denne dyreform formaar fra sommer til vinter at forandre op- 

 holdssted alt eftersom det saltere, koldere vand veksler i mæg- 

 tighet. 



Anderledes stillet blir derimot fastsittende dyreformer som 

 koraller. For til stadighet at kunne befinde sig i vand av den 

 høie saltgehelt og lave temperatur maa de ha sit tilhold i de 

 dypeste partier i fjorden, men her dækkes bunden som nævnt 

 for den alt overveiende del av 1ère og løst mudder, hvor koral- 

 terne ikke kan faa fæste. 



Trykt 15. februar 1913. 



