DET BIOLOGISKE SELSKAB. 



plausibel for de cystenyrers vedkommende som utmerker sig ved 

 sin bindevævsrigdom. Men ikke alle cystenyrer er saa binde- 

 vævsrike. Saaledes har jeg i mit materiale en cong. cystenyre, 

 som prosektor Geipel, Johanstädter Krankenhaus, Dresden, har 

 overlatt mig til undersøkelse, som var saa binde vævsfattig, at 

 jeg undertiden maatte fotografere hvert snit for at faa rekon- 

 struert dele av den. (Fig. 2.) I dette tilfælde fandt jeg nemlig 

 undertiden cysterne liggende kloss op til hinanden uten at cyste- 

 væggen var adskilt ved bindevæv og følgelig kunde mange skraa- 

 og tangentialsnit under disse forhold være meget vanskelige at 



tyde. Ogsaa i dette tilfælde fandt 

 jeg de to anlæg adskilte, men da 

 bindevævsmængden i dette til- 

 fælde var saa liten synes det 

 mig aldeles urimelig at skyte 

 skylden over paa dette. Tvert- 

 imot antar jeg, at selve utvik- 

 lingsanomalien blandt andre ting 

 ogsaa netop manifesterer sig deri, 

 at disse anlæg forblir adskilt. 

 Det kan derfor ikke forbause 

 en, at f. eks. epitelet i de Bow- 

 manske kapsler ofte viser et mere eller mindre atypisk utseende. 

 Fra dette epitel utgaar ogsaa sikkert cystedannelsen for glome- 

 ru I uscy sternes vedkommende. 



At retentionen sikkert ingensomhelst rolle spiller i cysternes 

 genese, antar jeg at man vil indrømme alene av hosstaaende 

 mikrofotografi som skriver sig fra en congenital cystenyre, som 

 jeg fik overlatt av Hofrat H. Chiari i Strassburg. (Fig. 3.) I min ut- 

 førlige beskrivelse av mit materiale har jeg flere lignende mikro- 

 fotografier. I en cong. cystenyre som jeg fik overlatt til under- 

 søkelse av avdøde Geheimrat Leopold i Dresden fandt jeg eien- 

 dommelige forhold forsaavidt alle cyster utgik fra samlerørs 

 grener. Meilern cysterne fandtes i dette tilfælde et rikelig lakst 



Fig. 3. 



