230 DET BIOLOGISKE SELSKAB. 



kunnet paavise glat muskulatur i nyrenes stroma. Til kontrol har 

 jeg sammenlignet mine nyresnit med snit av samme 

 embryos tarmkanal for at sikre mig at farvningen var 

 korrekt utført. Ogsaa glat muskulatur, som forøvrig ikke 

 findes i alle cystenyrer, og de hyppig forekommende tykke 

 stammer av marvholdige nervefibrer anser jeg derfor som 

 heterotypier. 



Forekomsten av disse heterotype vævarter som cystenyrene 

 saaledes har til fælles ved de renale adenosarcomer og tilstede- 

 værelsen av det persistente nefrogene væv i cystenyren gjør at 

 man til en viss grad kan sammenligne cystenyren med de renale 

 adenosarcomer. Dette saa meget desto bedre som der til grund 

 for begge lidelser ligger en utviklingsanomali. Hvad utviklings- 

 forstyrrelsen i de renale adenosarcomer angaar saa tror jeg 

 Wilms gaar for langt naar han a 1 1 i d vil henlægge denne til 

 et saa overordentlig tidlig embryonalt tidspunkt, at endnu meso- 

 dermet ikke har undergaat sin vigtigste differentiation og or- 

 ganisation. Vistnok findes svulstknuterne i de fleste tilfælde 

 av renale adenosarcomer fuldstændig adskilt fra den normale del 

 av nyren, hvad jo i høi grad taler for at den utgaar fra bort- 

 sprængte kim. Men i enkelte godt undersøkte tilfælde har man 

 ikke fundet en saadan skarp adskillelse, men svulsten er litt 

 efter litt gaat over i nyrens parenechym. Her kan man ikke andet 

 end anta, at svulstknuten har utviklet sig fra selve nyrens 

 anlægsmateriale. Til støtte for denne antagelse er man i den 

 senere tid begyndt at undersøke den normale rest av nyren paa 

 utviklingsanomalier, og det synes som om man stadig finder 

 tegn paa saadanne. Saaledes har jeg i et renaît adenosarcom 

 fra et 4y 2 aar gammelt barn fundet et focus i den normale del 

 av nyren med typiske embryonale udifferenitierte celler liggende 

 midt inde blandt normale urinkanaler langt borte fra selve 

 svulsten. I periferien av dette focus dukket der blandt disse 

 rundceller op smaa epitelblærer av samme utseende som dem 

 jeg fandt i det persistente nefrogene væv i cystenyren. Jeg antar 



