AARSBERETNING FOR 1912. 233 



som elven hadde avsat. Paa disse elvemoer var der som oftest 

 ryddet op mellem trærne, og bunden var dækket av frodige enge, 

 der dannet et prægtig slaatteland for dalens beboere. Lange 

 dype elvearme, saakaldte kjoser, skar sig dypt ind i elvemoerne 

 og var omgit av en egen fugtighetselskende vegetation. 



Bundvegetationen i skogene var enten lyngmarklignende 

 som paa furumoerne i dalbunden og for det meste i dalsidens 

 blandingsskog, dels græsmarklignende som paa elvemoerne og 

 ofte i birkelierne. I fugtige birkelier, hvor Alnus incana var 

 likesaa almindelig som birken, var bredbladede urter frem- 

 herskende for græssene. Hvor i disse fugtige lier den oprindelige 

 ur var litet mulddækket, optraadte svære bregnebevoksninger, 

 mest av Struthiopteris germanica. Ved siden av skogene og 

 deres bundvegetation og elvestrandene med deres spredte bevoks- 

 ning, særlig av alpine planter, saa man ogsaa eksempler paa 

 vegetation i ferskvand og paa myr saavel paa græs som paa 

 spagnummyr. Undersøkelserne stanset ved skoggrænsen med 

 deres av høideklimaet sterkt prægede trær. Der fremvistes ogsaa 

 billeder med de modne frugter av multer, aakerbær, bringebær, 

 skindtryte, krækling og tyttebær samt skrubbær. 



Dr. med. F. G. Gade holdt dernæst etterfølgende foredrag: 

 „Om kræftsygdomme som biologisk f æ nomen". 



Det var først ved Virchow at svulsterne, dermed og kræft- 

 svulsterne, kom ind under en virkelig videnskabelig betragtning, 

 idet han omkring midten av det forrige aarhundrede paaviste, 

 at alle svulster, utviklet sig fra organismens egne væv, var at 

 opfatte som vævsnydannelser fremkomne ved abnorm formerelse 

 og anordning av vedkommende stamvævs egne celler. 



Blandt svulsterne indtar kræf tsvulsterne en særstilling ved 

 en række egenskaper, som kan sammenfattes under den klini- 

 ske betegnelse ondartethet, m a 1 i g nitet. 



Ti mens de øvrige svulster i væsentlig mon beholder det 

 normale stamvævs anatomiske bygning og fysiologiske egen- 



