AARSBERETNING FOR 1912. 235 



veie som medicinen og biologien forøvrig har vandret til de 

 vekslende tider. 



Da loven om mikroorganismernes betydning som sygdoms- 

 vækkere i 80-aarene kom til en saa mægtig utfoldelse, mente man 

 ogsaa, at kræften kunde være foraarsaket ved en mikroorganisme. 

 Imidlertid har det ikke lykkedes, trods det ihærdigste arbeide, 

 overbevisende at paavise nogen saadan, og infektionsteorien op- 

 retholdes kun av faa forskere. 



Imidlertid har man længe været paa det rene med, at 

 visse indre eller ytre momenter bidrog til kræftens opstaaen. 



I første række er individets alder av betydning. Kar- 

 cinomet opstaar hos mennesket i regelen hos ældre folk, gjerne 

 over linjen 40 — 45 aar, mens kærcinom i en tidligere levealder 

 og særlig under 15-aarsalderen er en sjeldenhet. Bashford 

 siger endog at „cancer is a function of age". 



Men dernæst spiller i mange tilfælde ogsaa ytre irrita- 

 menter en viss rolle, irritamenter av mekanisk, termisk, 

 kemisk natur, ved X-straaler, tildels ogsaa ved visse sygdoms- 

 tilstande i nabovævene, fornemmelig irritamenter der virker 

 med en maatelig intensitet i længere tid, og som er ledsaget 

 av cirkulations- og ernæringsforstyrrelser i det nærliggende 

 bindevæv. 



Og endelig har man længe kjendt til at kræften, som til en viss 

 grad var inoculabel, kunde podes over i alle fald fra en del 

 av legemet til en anden hos samme individ, saaledes at kræft- 

 saar paa den ene læpe kunde overføres til det svarende sted 

 paa den anden, at kræft i underlivsorganer ved punktion 

 kunde overføres til stiksaaret i underlivshuden o. 1. 



Kjendskapen til denne side av kræftens væsen fik i 1903 en 

 betydelig utvidelse, da det lykkedes C. 0. Jensen i Kjøbenhavn 

 med stor sikkerhet at overføre kræft hos mus (brystkjertelkræft) 

 til andre individer av samme race. Og ut fra disse forsøk, som 

 overalt er blit gjentat og bekræftet (saaledes av Ehrlich, 



