AARSBERETNING FOR 1912. 237 



saa han finder at kunne betegne kræftcellen med et eget arts- 

 navn, unicellula cancri. 



Det er denne væsensændring som v. Hansemanne allerede 

 tidligere har paapekt og git navn av anaplasi. 



De ovennævnte dypt gripende forandringer i cellens livs- 

 ytringer, cellens hele atypi, maa imidlertid hænge sammen 

 med tilsvarende æn dringer i kræftcellens indre biokemiske 

 forhold. 



Nogen særlig „kræftgift" er dog aldrig funden. 



Derimot har Fr. Blumenthal og Wolff kunnet paavise en 

 eiendommelig, fra den normale organismes celler avvikende kemis- 

 me i kræftcellerne, baade saaledes at der i kræftsvulster er en 

 forrykkelse av albuminets indbyrdes mængdeforhold,o: mere albu- 

 min, mindre globulin end i legemscellerne, og saaledes at der i kræft 

 optræder andre eggehvitekløvningsprodukter, eller disse i andre 

 forhold end i normalt væv. Wolff har saaledes i kræftsvulster 

 opvist op til 35 % glutaminsyre av den hele eggehvitemængde; 

 alanin, Phenylalanin og asparaginsyre op til 5 à 10 % °g 

 diaminosyrer op til 33 °/o, mens leucin kun forekom med ca. 6 °/o 

 (mot ca. 20 % i normalt væv). 



Denne biokemiske væsensændring er yderligere blit akcen- 

 tuert ved de undersøkelser, som er gjort over kræft cell em es 

 enzymer. 



Av Petzy, senere og av Fr. Blumenthal, Wolff, Carl 

 Neuberg og Friedr. Kraus, er det hævdet, at vanlig celle- 

 autolyse hos kræft foregaar i et livligere tempo ; der er en f o r- 

 sterket autolyse. Men de nævnte forfattere har og fundet 

 at kræftcellerne besidder enzymer som ogsaa opkløver fremmede 

 cellers eggehvite, at de formaar at utøve heterolyse, og 

 Rulf antyder at kræftpatienters kakeksi, konstitutionsødelæggelsen, 

 maaske netop skriver sig derav, at legemets celler overalt angri- 

 pes av disse heterolytiske enzymer. Abderhalden har yder- 

 ligere fundet visse eiendommeligheter ved kræftcelleenzymernes 



