AARSBERETNING FOR 1912. 243 



finder man ogsaa avgjort falske angivelser, hvor f. eks. arter, 

 som vitterlig er ialfald overveiende pytofage og som saadanne 

 skadelige for planterne, stemples som karnivore og derfor 

 nyttige ved at utrydde skadeinsekter paa planterne — eller 

 ogsaa omvendt overveiende karnivore arter stemples som pyto- 

 fage. For praksis er det av vigtighet at faa saadanne spørs- 

 maal bragt paa det rene. 



Blandt de største og anseeligste tæger, familien pentatomidæ, 

 nævntes som typiske repræsentanter for pytofage og skade- 

 lige arter bærtægen (dolycoris baccarumj og kaaltægen 

 (eurydema oleraceumj, mens derimot den totandede stink- 

 tæge (picromerus bidens) er avgjort karnivor og ødelægger en 

 mængde larver og andre insekter paa frugttrær og diverse planter, 

 ja har endog været benyttet til at utrydde væggedyr i husene ! 



Men saa er der forfattere, som har forset sig saaledes paa slike 

 tilfælde, hvor tæger av forskjellige arter f. eks. er befundet ifærd 

 med at utsuge bladlus paa trærne, at de gaar ut fra som givet, 

 at dette er deres eneste og naturlige næring og at derfor er ude- 

 lukkende nyttige. Dette paastaar saaledes en nyere tysk hemipte- 

 rolog Th. Hüeber (1906) om familien capsidce eller „blindtæger", 

 som han gir attest for at de „fra vore gartneres og landmænds 

 standpunkt betragtet ikke alene ikke er skadelige, men endog 

 meget nyttig e". Faktum er imidlertid, at foredragsholderen 

 under sin mangeaarige praksis har lært at kjende flere av dem 

 som meget skadelige plantefiender baade paa frugttrær, 

 bærbusker, kjøkken- og blomsterplanter av de forskjelligste slags, 

 hvorom han har uttalt sig i flere av sine senere „beretninger om 

 skadeinsekter og plantesygdommer". Det samme er nu senest 

 ogsaa konstatert i vore nabolande Sverige og Danmark samt 

 England, hvor man likeledes mere og mere er blit opmerksom 

 paa disse tægers skadelighet. Utførligere skildredes den store og 

 almindelig utbredte skade, flere av dem gjennem mange aar har 

 tilføiet epletrærne i vestlandets frugtavlsdistrikter (Hardanger, 

 Sogn m. fl.) ved gjennem sine stik at misdanne baade frugterne 



