OM NEURONLÆRENS HISTORISKE UTVIKLING. 



293 



bygningen av og overføringen i rygmarven, som den Bidderske 

 skole opstillet. (Fig. I.) 1 



Allerede i 1838 hadde Valentin beskrevet anastomoser 

 mellem ganglieceller, og slike beskrivelser gaar fra den tid av 

 stadig igjen — om der end fra og til dukket op røster, som er- 

 klærte, at de ingen anastomoser fandt. Det rare er, at der hos et 

 og samme dyr efter den enes fremstilling saa overmaade let kan 

 paavises anastomoser, mens en anden undersøker med sin bedste 

 vilje ingen kan finde. Derfor 

 er Fridtjof Nansens bemerk- 

 ning om dette forhold, synes 

 jeg, saa træffende naar han sier, 

 at hvad der har været nød- 

 vendig for menneskene for at 

 støtte deres teorier „is very 

 often too easily seen". 

 Nansen henviser til Bela 

 Haller, som knapt nok av- 

 bilder en gangliecelle uten at 

 den staar i forbindelse med en 

 anden. I 1886 regner Fridtjof 

 Nansen sig som omtrent 

 staaende alene med sin op- Pi„ | 



fatning av at anastomoserne 



mangler. Dog hadde allerede Kölliker i 1863 i 4de oplag av sin 

 „Gewebelehre" uttalt sig mot dem. 



Likeledes hadde den unge, saa altfor tidlig avdøde Deiters 

 uttalt sig mot anastomoserne. Ved hans undersøkelse kom den 

 mikroskopiske anatomi for nervesystemets vedkommende i det 

 væsentlige i ret gjænge, idet han satte læren om de to sorter ut- 

 løpere aksecylinderen og dendriterne i system. Han paaviste, at 

 der kun tindes én aksecylinder og at dendriterne ender blindt. For 



1 Figuren viser et modificert Biddersk skema slik som det gjcngives i 

 Funkes Lehrbuch der Physiologie, Leipzig 1858. 



