294 0. BERNER. 



Deiters var først tilstedeværelse av en neurit kriteriet for at en 

 celle var en gangliecelle. Til trods for sin gode observation 

 hadde Deiters allikevel gjort den feil, at han en sjelden gang 

 trodde at se, at en liten tvergren fra en dendrit litt efter litt 

 blev til en marvholdig fibre. Derfor antok Deiters som en 

 mulighet, at de marvholdige fibrer foruten at springe direkte ut 

 av gangliecellen ogsaa kunde ta sit utspring fra dendritgrener. 

 Denne hypoteiske mulighet antydet Deiters efter paavirkning 

 av Max Schultze, men det tilkommer professor Gerlach i Er- 

 langen den tvivlsomme ære at ha omsat Deiters's vake hypotese 

 til en bevist formulert læresætning. Gerlach kom til dette 

 resultat, fordi han aldrig fandt nogen aksecylinder i de ganglie- 

 celler, som ligger i de Cl ark ske seiler. Da nu de bakerste 

 røtter i rygmarven jo staar i et aapenbart forhold til de Clark ske 

 sø il er, saa antok Gerlach, at de bakerste røtter utsprang fra 

 de aksecylinderfrie ganglieceller her, og at de marvholdige nerve- 

 fibre i bakerste rot var fremkommet i overensstemmelse med 

 Deiters's fund ved sammensmeltningen av dendritgrener. Og 

 Gerlach utvidet endvidere denne lære til at gjælde alle celler i 

 rygmarven, saaledes at han sier, at Deiters var nær ved at opdage 

 det fine „Nervenfasernetz", som gjennemsætter hele den graa 

 substans og som efter Gerlachs mening utgjør en væsentlig 

 bestanddel av den graa substans. Dette nervefibrenet bestod av 

 overmaade fine traade, som ikke var synlige hverken i friske 

 eller chromhærdede præparater, men som først blev synlige med 

 guldfarvning. Gjennem dette overmaade finmaskede net stod 

 altsaa alle nerveceller i forbindelse med hinanden. 



Gerlachs lære vandt meget snart en overordentlig utbredelse, 

 og hans teori har i mange aar hat avgjørende indflydelse paa 

 opfatningen av centralnervesystemets mikroskopiske anatomi. 

 For os, som er opdraget i neuronlæren og som nu kjender dets 

 indviklede mikroskopiske anatomi, falder det vanskelig at forståa, 

 at den grep sindene i den grad som den faktisk gjorde, og at 

 den holdt sig saa lang tid. Men det beror kanske derpaa, at 



