Om fund af pattedyrknokler i Norge 79 



bør i denne forbindelse omtales et mærkeligt fund, der vidner om 

 en temmelig tidlig forekomst af en for vor fauna sjeldnere 

 dyreart, nemlig hjorten. 



På det zootomiske museum opbevares et meget stort exemplar 

 af et hjortehorn, vistnok lidt defect, som ved grøftegravning blev 

 fundet 1 meter nede i jorden på gården Belsvåg i Alstadhaug, 

 Nordlands amt, i året 1856. Dets store tykkelse og længde i sam- 

 menligning med andre hjortehorn fra indenlandske exemplarer, 

 tyder på, at det må have tilhørt et meget kraftigt individ. 



Fornylig blev der indsendt til universitetsmuseet et cranium 

 og nogle skeletdele af almindelig landbjørn (Ursus arctos, L.). 

 Disse var fundne på gården Tofsrud i Løiten, 1,7 meter dybt, i den 

 ene kant af et mergellag (73 meter dybt). Knoklerne viste sig at 

 i tilhøre et ungt individ; man kunde således tydeligt erkjende grændse- 

 linierne mellem epiphyse og diaphyse på de lange extremitetknokler. 



Fra den forhistoriske tid er der gjort enkelte fund, der kan 

 have sin interesse at omtale. 



I forskjellige lappiske kjokkenmøddinger, hvis dyrelevninger 

 jeg ved hr. professor Ryghs velvillie har fået til undersøgelse, har 

 særlig knokler af den almindelige nise, Phocæna communis, Less, 

 og tildels også af en mindre finhvalart, sandsynligvis Balænoptera 

 rostrata, O. Fabr., ikke været sjeldne. Sammen med disse fandtes 

 der levninger af de mest tranrige søfugle, f. ex. alke (Alca torda, L.), 

 teiste (JJria grylle, L.), lom (Colymbus arcticus, L.), medens knokler 

 af rensdyr, sæler og hunde forekom i størst mængde. 



I de af hr. under bibliothekar A. Kjær og dr. Reusch un- 

 dersøgte huler på Søndmør, navnlig Sjonghelleren, der ligger V 2 

 mil fra Ålesund, er der i x h — l 1 / 2 meters dybde, ved siden af 

 nogle menneskeben, fundet knokler af heste, kjør, får, gjeder, 

 eige, hjorte, svin og hunde. 



Hr. universitetsstipendiat 0. S. Jensen har for en del år 

 siden undersøgt en del af disse knokler; han gjør opmærksom på, at 

 3 stykker hjortehorn viste fläder efter snit; det ene af dem var 

 brændt; 4 stykker elghorn havde ligeledes snitflader og hak, der 

 var frembragte ved skarpe metalinstrumenter. Senere har jeg havt 

 anledning til at undersøge disse fund og kan constatere hr. sti- 

 pendiat Jensens udtalelser. 



