— 113 — 

 I 



XV. 



Durchleychtigste princess, alclranâcligste kiàre syster, 



Mitt endaste hâpp âr at min hiârtans syster lârer befinna sigh 

 vveclh een stadigwarande wâlmâga, wâr herre uppehâlle dhetsamma 

 altframgient och giôre migh een gângh sa lyckeligh igen at fâ see 

 min kiàre syster dhen fôrtrôstan jagh derom har giôr at jagh an 

 har nâgon âstundan till lefwa sedan jagh utstâtt dhen bedrôfwelse 

 som jagh aldrig fôrmodat ôfwerlefwa , ty jagh hade medh fôrnôgdt 

 modh welat utstâ ail tingh om jagh kunnat ernâ dhet nôije och 

 warit dhen fôrste af oss tree som fnllbordat sitt fôrelagda mâhl, 

 men sa happas jagh àndâ intet wara sa olyckeligh at blifwa dhen 

 sidste af oss, utan fôrmodar nâr dhertill skall komma at wâr herre 

 lârer gifwa migh dhen fôrmân at wara dhen nâstfôlliande, dhet 

 tillkommer migh af naturen som âldre hwilket min hiârtans 

 syster intet far eller bôr missunna migh jagh beder alenast od- 

 mjukeligen mon cœur tagh sin hàlsa pâ ait môjeligit sâtt i akt sa 

 framt mon cœur will unna migh nâgot nôije och at jagh skall 

 kunna uthârda jagh ônskar allenast sa lange lefwa nu tilldhess 

 alla saker komma i fulkommeligit got stândh hwilket jagh âr fôr- 

 sâkradh innan kart lârer skie at fienderna skola krypa til krysses 

 liksom fôrr och wâr herre lârer bistâ Swerrigiet ànnu sâm tillfôrene 

 sa at dhen skada som pâ een tidh âr skieddh lârer lânda allenast 

 till Sweriges sa mycket stôrre fôrkâfwringh och âra jagh beder 

 min hiârtans syster wille altidh wara wedh godt modh ty ait lârer 

 gâ wâl och ju swârare det synes iblandh ju battre plâgar utgângen 

 wara; jagh beder mon cœur underdânigst intet onâdigt anse min 

 stora fôrsummelse som jag altstadigt begâr uti min skyldigaste 

 upwaktninghs giôrande, mine fôrseelser âr altstadigt dheruti sa 

 stora sa at jagh dhem intet fôrmâr tillfyllest ursâkta utan fôrlitar 

 migh alenast pâ min hiârtans systers stora nâdh som migh owâr- 

 digan bewisas at dhen intet lârer ansee ehuru stora mina felak- 

 tigheter âro , min hôgsta âstundan âr altidh at effterkomma min 

 skyldigsta plikt men jagh fôrmâr intet fullgiôra dhen sâsom jagh 

 giârna wille och âr helt ofôrmôgen at tillfyllest kunna betyga min 

 underdâniga erkientsel och tackseijelse for sa stor nâdh mon cœur 

 mig stâdse bewisar och altjàmt hungnar migh owârdigan medh 

 sina alclranâcligste brefw som jagh giônom min fôrsummelse lange 



