38 F. Müller. 



ved Langdals Grube. Ertsen er ligeledes den samme, dog f'orf- 

 kommer her noget mere Svovelkis ved Siden af Magnetkisen. 

 Mængden af Kobberkis har ogsaa været noget større her rnd ved 

 Laugdals-Grruben, hvor gjennemsnitlig hver 10de Tønde Malm 

 som udvindes, er Kobbermalm. Resultatet efter en Afsynkning 

 paa Gabbroens nordlige Side har antagelig ikke været lovende. 

 Paa Sydsiden af Gabbroen, hvor Skiferens Skik.er, der bøie sig 

 efter Gabbropartiets ovale Form, slutte sammen igjen, har — ef- 

 ter Grubeaabningen at dømme — de rigeste Ertspartier optvaadt. 

 Fra en Afsynkning er Ertsen forfulgt i 3 Retninger — efter 

 Gabbroens østlige og vestlige Side og mod Syd, hvor Skikterne 

 optræde med meget stærkt udpræget Falbaandkarakter, hvilken 

 dog taber sig mere og mere mod Syd og er aldeles borte ved 

 60 M. fra Gruben. Skiferlagene ligge paa hele denne Længdn 

 blottet for Øiet. Skikternes Retning N. 30° V. Faldet lodret. ' 



Søndre Skaugs Gruber. 



Disse to, øvre og nedre Grube kaldet*), ligge 260 og 320 M . 

 i Syd fra Skaug eller Luttegrube efter Skiktretningen. Ertsen 

 er Magnetkis, der kun forekommer som rig Imprægnation i Ski- 

 fer, med samme Ni. og Co. Gehalt, som i forannævnte Gruber. 



Den øvre Grube indeholdt kun et enkelt Ertsnyre, der op= 

 traadte V2 M. mægtigt i en Længde af 8 à 10 M. i enkortBøi- 

 ning mellem Skikterne og udspidsede til begge Sider, dog med 

 synlig Fortsættelse i en nogle Cm . mægtig Imprægnation af iæn- 

 gere Udstrækning. 



I nedre Grube havde man to efter hinanden liggende Erts- 

 nyrer af V* og IM. Mægtighed paa 2 à 3 M. Længde. Skik- 

 terne bøie ogsaa her brat af, og Fortsættelsen af Imprægnationen 

 viser sig her i 4 Retninger. Gruberne ere 12 og 15 M. dybe, 

 og forekommer Ertsen fremdeles i omtrent samme Mægtighed, 

 som den havde vist i Dagen. Skikternes Hovedretning N. 30° V 

 Faldet lodret. 



Her forekommer desuden Granit med uregelmæssig Mægtig- 

 hed — Vio à Vio M. — lige ved Siden at Ertsen. Omtrent midt 

 imellem begge Gruber overskjæres Skiferskikterne i næsten ret 

 Vinkel af en V2M. mægtig Grønstenporfyrgang (AfanitGrundmasse)» 



*) Af Hr. Kand Lassen anført under Navn »Tydske Gniber.« 



