52 D. C Danielssen og J. Koren. 



13, b, b. Epithelet er læstet til et fibrillært Bindevævslag, 

 hvortil Muskelhuden støder, hvilken bestaar af Længde- og 

 Ringfibre, som beklædes af det flimrende Peritoneum, som 

 altsaa danner den ydre til Kropshulheden vendende Flade. 

 Indeni Rørenes Lumen iagttoges en hel Del gmaa fritlig- 

 gende runde Legemer, der vare noget sammenskrumpede, for- 

 synede enten med Kjerne eller nogle faa Molectiler, Fig. 13, 

 c, og som lignede de Legemer, Kropsvædsken indeholdt, hvilke 

 tildels vare coagulerede i Klumper. Hovedstammen aabner 

 sig paa Kloakens indre Flade imellem et Par af dens stærke 

 Folder. 



Af den her givne Beskrivelse af de huskede Organer, vil 

 det sees, at de saagodtsom ganske svare til de, der findes 

 paa samme Sted hos Bonellia viridis, og som Schmarda har 

 antaget for Respirationsorganer, idet han finder dem analoge 

 med Holothuridernes. Lacaze-Duthiers har underkastet dem 

 en nøiere Granskning, og derved paavist, at de først og fremst 

 maa betragtes som et Kjertelapparat, som han kalder Anal- 

 sække (poches anales), imedens han dog opstiller som en Mu- 

 lighed, at de tillige kunne staa i Respirationens Tjeneste. 

 Han formener da, at et Parti af dem skulde udføre Secre- 

 tionsorganets Rolle, imedens et andet kunde fungere som 

 Lunger. 



Ifølge vore Undersøgelser, som rigtignok ere foretagne 

 paa et enkelt Exemplar, opbevaret i Spiritus, hvilket dog blev 

 observeret og tegnet i levende Live, antage vi, at de herom- 

 handlede Organer hos Hamingia ere analoge med Holothuri- 

 dernes saakaldte Lunger ; men som vi for Molpadidernes Ved- 

 kommende have paavist at være Tarmappendices (Secretions- 

 organer), der intet have med Respirationen at bestille. At 

 disse Organer hos Hamingia ogsaa ere Afsondringsapparater 

 og ikke Lunger, synes at fremgaa ikke alene af deres Byg- 

 ning, men ogsaa af den Omstændighed, at de ikke staa i no- 

 gen Forbindelse med Blodcirculationen. I det Døgn, Dyret 

 blev observeret i levende Live, aabnede Kloakaabningen sig 

 kun saa ofte Excrementerne bleve udstødte; noget Søvand 

 kunde ikke trænge ind igjennem den ved en stærk Sphincter 

 lukkede Aabning, ligesom Endetarmen og Kloaken viste sig 

 at være propfulde af de før beskrevne Excrementer. Men 

 det staar ikke til at nægte, at de her omtalte Organer ere 



