58 D. C. Danielssen og J. Koren. 



Æggebeholderens Hulked. Hele Tragtens indre Flade, lige- 

 som Kanalen, er beklædt med et flimrende Epithel. Igjennem 

 Tragten føres de i Kropshulheden svømmende Æg ind i Æg- 

 gebeholderne, der vare fuldproppede af fuldt udviklede Æg, 

 Fig. 16, h, li. Saavel Udførselskanalen som Tragten med 

 dens Indførselsgang bestaar af et fast Bindevævslag, bvis 

 indre mod Lnmenet vendende Flade er beklædt med et cili- 

 erende Epithel; men hvis y dre Flade støder til en meget 

 stærk Muskelhud, der bestaar af Længde- og Ringfibre, hvilke 

 strække sig udover selve Æggesækkene, der dannes af en 

 temmelig fast, men næsten vandklar Bindevævsmembran, gj en- 

 nemkrydset af Muskelfibre. Saavel Æggestokken, som de 

 med den i Forbindelse staaende Kanaler, ere udvendig be- 

 klædte med Peritoneum. Æggebeholderne ere fæstede til 

 Bugfladen ved enkelte tynde, temmelig lange Bindevævs- 

 traade; forresten hænge de frit i Kropshulheden. 



Æggestokken dannes af en Fold af Bugmesenteriet, Fig. 

 16, n, n, er smal, fladtrykt-baandformig, og strækker sig fra 

 den yderste Ende af Rectum, hvortil den fæster sig, til no- 

 get foran Midten af Kropshulheden; den følger Centralnerve- 

 strængen, som den ganske skjuler. Fig. 16. Æggene udvikle 

 sig i Follikelgrupper; saaledes fandtes i den forreste Del af 

 Æggestokken nogle isolerede Follikler, Fig. 16^ o, o, hvori 

 det begyndende Æg med Kimblære og Kimflæk fandtes, — 

 fuldkommen lig den Udviklingsmaade, der for endel er anty- 

 det af Lacaze-Duthiers; men som senere har faaet en fuld- 

 stændigere Løsning i Vejdovskys*) og Spengels**) Afhand- 

 linger over Ægdannelsen og Hannen hos Bonellia viridis, og 

 hvortil vi skulle tillade os at henvise for ikke at gjøre os skyl- 

 dig i Gjentagelser. Længere bag vare FoUikelgrupperne tal- 

 rigere ; Æggene mere udviklede. Fig. 16, p ; i enhver Follikel 

 var et Æg, der udviklede sig af en Centralcelle. Jo længere 

 bag man kommer, desto mere ere Æggene udviklede, saa at hen- 

 imod Æggestokkens hagerste Ende findes de mest udviklede 



*) Ueber die Eibildung und die Männchen von Bonellia viridis. Franz 



Vejdovsky. Zeitschrift f. wissensch. Zoologie, 30 B., 1878, pag. 487. 

 **) Dr. J. W. Spengel. Beiträge zur Kenntniss der Gephyreen. Die Bi- 

 bildung, die Entwicklung und das Männchen der Bonellia. Mitthei- 

 lungen aus der zoologischen Station zu Neapel. 1 B., 3 Heft, 1879. 



