60 D. C. Danielssen og J. Koren. 



Uterus værende Tragt, der tjener til at opsamle og lede de 

 i Kropshulheden fritsvømmende Æg ind i Æggebeholderen. 

 Hos Thalassema foregaar, efter Semper's og Spengèl's lagt- 

 tagelser, Ægdannelsen paa en aldeles lignende Maade som 

 hos Bonellia. Vi mene saaledes at have bevist, at den af 

 os nye opstillede Slægt staar i et nært Forhold til Thalas- 

 sema og Bonellia; men ser man hen til, at der hos vor 

 Slægt, baade i de ydre Karakterer og i Anatomien er størst 

 Fællesskab med Bonellia, turde det være et Spørgsmaal, om 

 den ikke i phylogenetisk Henseende staar i den inderligste 

 Rapport til denne. Hamingia bærer virkelig Spor af en for- 

 dums Snabel, der tør være forsvunden, og ved hvis Forsvin- 

 den naturligvis saavel Circulations- som Nervesystemet maatte 

 undergaa nogen Forandring, hvilket jo viser sig at være Til- 

 fældet, idet den kredsformige Afslutning, der foregaar i Sna- 

 belen hos Bonellia, træder op hos Hamingia under Form af 

 en Nervering og Blodkarring, der omgive den forreste Del af 

 Spiserøret. Kan det antages, at Bonellien oprindelig har 

 havt to Uteri, hvilket kan være rimeligt nok, da den ene 

 har et meget usymmetrisk Leie, og kommer dertil, at Lacaze- 

 Duthiers har fundet hos et Exemplar 2 Uteri, som han for- 

 resten angiver som ganske exceptionelt, — saa er det ikke 

 noget ukjendt, at det tabte Organ atter optræder i en høiere 

 Af stamning, og vi ere tilbøielige til at antage, at Hamingia 

 staar noget høiere i Organisationsrækken end Bonellia. 



Hamingia arctica lever paa sandholdig Lerbund, bevæger 

 sig temmelig meget ved Krumninger i forskjellige Retninger, 

 uden at gjøre nogen synderlig Fremgang. 



Farven er mørk græsgrøn, naar Dyret er sammentruk- 

 ket, men bliver lysere med enkelte mørkere Partier, naar det 

 er udspændt, og da bliver Huden saa gjennemsigtig, at en 

 Del af Tarmkanalen kan sees. Mundskiven med Mundlæberne 

 ere næsten hvide, spillende lidt i det Grule, ligeledes de lange 

 cylindriske, krumbøiede Papiller paa Bugfladen. 



Kun et Exemplar blev fundet paa Station 290, 72° 27' N. 

 Br., 20° 51' E. 



Slægt s k ar akt er. 



Legemet valseformigt. Munden paa den forreste Ende, 

 nærmere Bugfladen. Analaabningen i Centrum af den hagerste 



