78 Haiis H. Reuscli. 



det faste Fjeld frem som Bund. Paa Væggene iagttages de 

 samme Erosionsformer som i foregaaende Hule. Efter Taget 

 strækker sig en vertikal Spalte. 



TorghathuUets Dannelsesmaade.*) Hvad denne angaar, da er 

 først og fremst at bemærke, at det ikke er enkeltstaaende Fæno- 

 men, vi her har for os. Paa Norges Vestkyst finder man, saa- 

 vidt Meddeleren ved, overalt, hvor ikke altfor lave Øer og For- 

 bjerge vender ud mod det aabne Hav steile nøgne Yægge med 

 eiendommelige Kløft- og Huledannelser, der er et Resultat af 

 Havets gjennem Aartusinder fortsatte Arbeide paa Rysterne. 

 Jeg har i et tidligere Arbeide**) beskrevet disse Forhold 

 for en enkelt Stræknings Vedkommende, nemlig Kysten nord 

 for Statlandet; senere har jeg kunnet gjenfinde de samme andet- 

 steds f. Ex. paa Øerne udenfor Nordre Bergenhus Amt. Alle de 

 hidhenhørende Huler udmærker sig ved, at de vender ud mod 

 aabent Hav eller i det mindste, naar Landet tænkes sænket saa- 

 meget, at de laa i Niveau med Havfladen, vilde have aabent 

 Hav udenfor. Det er typisk for dem, at de er videst ved Mun- 

 dingen og snævres gradevis sammen indad, samt at de er dan- 

 nede paa Steder, hvor Fjeldet er gjennemsat af Spalter og af 

 den Grund forholdsvis let har ligget under for Havets Angreb. 

 Ingen af dem ligger i nogen betydelig Høide over Havet. 

 Under denne Klasse af Huledannelser bliver TorghathuUet at 

 henføre som det mest storarsede Exempel. 



Vi bør betragte Hullets Beliggenhed. Tænker man sig Land- 

 grunden ved Torghatten sænket saa dybt, at Havet stod i Høide 

 med Hullet, vilde det øverste af Torghatten rage op som en en- 



'') H. Mohn (1. c. Side 447) henviser til, at Strøm bevirket af Flo og 

 Pjære, navnlig naar den sattes i Forbindelte med Ismasser, i høi Grad 

 maatte kunne have paavirket Fjeldet her engang, naar Landet laa la- 

 vere. Th. Kjerulf tænker sig (Stenriget og Fjeldlæren. Tredie Ud- 

 gave 1878, Pag. 109) Muligheden af, at TorghathuUet saavel som Kin- 

 nekloven, vi senere skal komme til, er frembragte ved Dislokationer. 

 Vi kan gjenkalde os disse Steders Form ved Billedet af et H. »I 

 Torghatten har Dislokationen nedad bevæget Stykket under Mellemstre- 

 gen, og der er et Hul. I Kinnekloven er Mellemstregen selv Bunden 

 af den aabne Kløft«. Jeg søgte forgjæves efter Glidflader i Torghat- 

 huUet. 



*) >Træk af Havets Virkninger paa Norges Vestkyst« i »Nyt Mag. f. ISTa- 

 turv.« 1876. 



