86 



Hans H. Reuscli. 



ser Antydninger til Lagenes Foldning og Krusning. 2 Huler tindes her; den 

 største er Store Byrgehilleren, 17 M. (54 F.) o. H. ; den anden heder Litne 

 Byrgehilleren og ligger 45 M. (143 F.) o. H. Store Byrgehilleren gaar ind 

 mod ONO. Indgangen er vid ; staar man inde i Hulen og ser ud, viser den 



Fig. 15. 



Litne og Store Byrgehillerne. 



sig at have Form nogenledes af et Parallellogram, saaledes at Væggene dan- 

 ner Parallellogrammets længste, Gulv og Tag dets korte Sider. Vægfladerne 

 falde nogenledes sammen med Bergartens Skiktflader (faldende mod SSO.). 

 Fra Mundingen snævrer Hulen gradevis af indad, idet Grulvet hæver sig (det 

 har tillige en Skraaning mod Hulens søndre Væg), Taget sænker sig, og 

 Væggene nærmer sig mod hverandre. Hillerens Længde er 32 M. (102 F.) 

 Paa Væggene er Kanter og Hjørner for største Delen tilrundede; hist og 

 her sees smaa jettegrydeagtige Fordybninger. Hulen er tør: kuu et enkelt 

 Sted silrede lidt Vand ind gjennem Taget. Ved mit første Besøg i Hulen 

 fand fc jeg frit liggende ovenpaa Grulvet et Stykke af en Benpren (der er 

 ført adskillig Møg væk fra den til Gjødning). Dette gav mig Lyst til 

 en nøiere ITndersøgelse af Bunden. Gulvet bestaar af større og mindre 

 Sten«, der ligger i lerblandet, giimmerholdigt, med Stensplinter opblandet, 

 grønlig Sand. Dette gjør Indtryk af et Forvitriugsprodukt. Stenene er for 

 det Meste skarp kantede ; ved nogie af de største, der vel er faldte ned fra 

 Væggen, sees Tilrundiug af Kanter og Hjørner samt Antydning til smaa jette- 

 grydeagtige Fordybninger. Alle henhører sandsynligvis til selve Hulens 

 Bergart. Ved Hulens Muuding er der tvers over den opført en Mur, som 

 er 14 M. (45 F.) lang og (paa Udsiden) 1.5 à 2 M. høi. Blokkene, som 

 sammensætter den, er tildels store, med Dimensioner paa to Metre. Henimod 

 den sydlige Væg var Hulens Bund bedækket af Møg og noget Møgaske, 

 hvori der laa kantede Sten, sandsynligvis nedfaldne fra Tag ogVægge, samt 



