90 Hans H. Reuscli. 



lerholdig Sand, der var brunfarvet af ori>'anisk Substans og rig paa smaa 

 Ben, Fugleben. 2 Patellaer fandtes. Under dette kom »Œaapur«, det vil 

 sige Ur af større Stene med aabne Ruin iinellem. Ingen Kul eller Sten, 

 der havde været paavirkede af Ild, fandtes, derimod en Del skarpkantede 

 fra Taget nedraralede Stene. 



Stedets Bergart er Hornblendeslnfer, hvis Lagning ikke er synderlig 

 udpræget. En Del andre Sprækker foruden den lodrette langs efter Taget 

 saaes; men de synes ikke at optræde nied nogen Regelmæssighed. Tildels 

 viser det indre af Helleren polstret Fjeld. Væggene er partivis beklædte 

 med et tyndt Kalkoverdrag. Foran Hulen er der en lidet udpræget Kløft. 

 Paa Stranden nedenfor sees et Indsnit i Kystlinjen, et lignende bemærkes 

 nedenfor Ovnen. Sprækkesystemerne, hvorpaa disse Huler dannedes, synes 

 altsaa endnu at lette Havets Arbeide ])aa Kysten. 



Bremsnæskulen paa Averøen nær Kristiansiind er i sin Tid undersøgt 

 af nuværende Skolebestyrer Bendisen i Bergen*). Det er i Forhold til sin 

 Bredde temmelig høi Hule, som øverst i en lidet betydelig Kløft omtr. 60 M. 

 (191 F.) 0. H. gaar ind mod 'NO. Den er dannet paa en mod SO. faldende 

 Spræk. Foran Mundingen er en stoi' voldlignende Ur; indenfor denne lig- 

 ger en liden Flade ; der indenfor har man atter tvers over Hulen en Vold. 

 Denne er omtrent 3.1 M. (10 F.) høi og bestaar af kantede Stene paa en, 

 to, maaske tre Mands Løfte, ingen større. Stenene i Uren udenfor er deri- 

 mod gjennemgaaende større; her forekommer desuden Grus. Man faar det 

 Indtryk, livad ogsaa Bendixens Undersøgelser har vist, at den indre Vold er 

 opdynget af Mennesker : dens Materiale er sandsynligvis taget fra den nævnte 

 Ur. Indenfor har man en møgbedækket Flade med kantede, fra Taget ned- 

 faldne Stene. Huien, der i den ydre Del holder sig nogenledes jævnbred, 

 udvider sig uoget indad til omtrent 12 .5 M. (40 F.). Fra selve Hulen, der 

 efter Bendixens Maal er 69 M. (220 F.j lang, udgaar allerinderst en Side- 

 gang, der afviger iioget fra Hovedretningen. 



îTedenfor Hulen har man en tydelig Afsats i det faste Fjeld, 52 M. 

 (166 F.) 0. H., formodentlig en Strandlinje. 



HarehakJmlen, der maaske er Norges største Hule, ligger ved Nord- 

 enden af Stoksund, noget i S. for Dampskibsanløbsstedet Syd Krogø i Søndre 

 Trondhjems Amt. Den er beskrevet af 0. Krefting i »111. Nyhedsblad« 14de 

 Bind, 1865, Side 84, hvor der ogsaa er meddelt Tegning og G-rundplan af 

 den, hvortil henvises. 



Ved Gaarden Harebak træder de steile Fjelde ud mod Havet tilbage 

 og danner en, forresten ikke ganske regelmæssig, cirkusformet Dal, hvis 

 Bund nærmest Stranden bestaar af Løsmaterial, hvorpaa Gaardens Marker er 

 opdyrkede. Cirkusens Sider, der for største Delen er noget nær lodrette og 

 viser vakre, horizontale eller svagthældende Grundfjeldslag, er afbrudte et- 

 steds af en steilt opadskraanende liden Dal, et andet Sted af en smal, ur- 

 fyldt Kløft. I Fortsættelsen af denne sidste har man Hulen, hvis Hoved- 



*) Foreningen til norske Fortidsmmdesmærkers Bevaring, Aarsberetuing 

 for 1869. Kra, 1870. Side 176. 



