110 Hans H. Reusch. 



aarer parallel Skifrigheden. Derover kommer et omtrent 20 Me- 

 ter mægtigt Konglomerat, fornemmelig bestaaende af Grønstens- 

 brudstykker, men ogsaa indeholdende noget Syenit. Herover 

 kommer Konglomerat, som foruden Grønsten indeholder røde 

 Graniter, Gneis, Kvartsiter, Syenit m. m. Kvarter: Laagø (21). 



Søndag den 25de Juli. Den nordlige Del af Laagøen (21) 

 er Gabbro, hvoraf ikke saa lidet er temmelig grovkornig. Til- 

 dels er den skifrig med Fald mod S. TJndtagelsesvis sees en 

 mere svævende Shifrighed. Fra Gaardens Huse foretoges en 

 Vandring mod S. omtrent halvveis til Sydenden af Øen. Tre 

 Gange passeredes Gabbro med noget mellemkommende Grønsten 

 og Grønstensskifer. 



Den 26de Juli tog jeg Baad mod SØ. til Raakke paa Stran- 

 den i V. for Polletind (P.). Haagøens Konglomerat: Alle Stene 

 er ber som ellers afrundede. Kvartsitlignende Bergarter synes 

 at forherske, Grønstene optræder, nogle Gneiser og Graniter 

 saaes. I Haagneskjæls Konglomerat optræder maaske nogle flere 

 Gneiser og Graniter; Hornbleudeskifer med Granat saaes. Paa 

 Langø tæt udenfor Raakke bar man et ganske lignende Konglo- 

 merat. En Sten af en tydelig kvartsrig Brudstykkebergart iagt- 

 toges ber i Konglomeratet. 



Fra Raakke steg jeg op til Toppen af Polletind (P.), (den 

 nordvestlige Top, bvor Varden staar). I Begyndeisen er 

 kvartsitrigt Konglomerat det overveiende. De flade Stene er 

 fladtliggende. Indimellem ligger Sandstenlag. Faldet er 20° mod 

 SO. Dette Konglomerat ligger i en mægtig Bænk (der, hvor 

 Fuglen flyver paa omstaaende Tegning). 



Er man kommen omtrent halvveis op paa Fjeldet og har 

 passeret denne, tiltager Sandstenen (se Fig. 16 S. 112) saaledes, at 

 der i den øvre Halvdel af Fjeldet er mere Sandsten end Konglo- 

 merat. Sandstenen er mest grov, dog ogsaa fin. Lagningen er 

 meget udpræget. Faldet paa Toppen maaltes til 24° mod SO. 



Hovedbergarten i Konglomeratets Stene er overalt i Polle- 

 tind feldspatførende Kvartsit. Paa forvitret Overflade ser Berg- 

 arten ud til væsentlig at beståa af smaa Kvartskor i. Slaar man. 

 Stenene over, viser det Indre sig som en finkornig, graalig kvart- 

 sitisk Masse. De Stene, som bar siddet i Dagen, er forvitrede 

 indtil et Par Mm. s Dybde under Overfladen. Paa Tverbruddet 



