142 



Hans H. Reusch. 



Fra Sundhordvik gik jeg mod SV. til Osen (65 j. Paa 

 Opstigningen fra Sundhordvik har man en eiendommelig 

 Bergart; den er lerglimraerskiferagtig og opfyldt af utallige 

 smaa Kvartslindser. Disse tegner sig meget tydelig paa den 

 forvitrede Överilade. Kvartslindserne er dels forholdsvis 

 større og da ofte temmelig rene, dels ganske smaa, Optræ- 

 der der i dette Tilfælde talrige tæt indtil hverandre, saa den 

 mellemliggende Masse nogetnær forsvinder (se x paa Fig. 37), 

 fremkommer kvartsrige, urenere Partier, svarende til og lig- 

 nende de større, rene Partier. Denne eiendommelige Struk- 

 tur viser ofte paafaldende Krusninger. 



Videre op har man grønlige Skifere, for en Del Lerglim- 

 merskifer faldende mod S., tildels steilt. 



Man kommer nu ind i et omtrent mod V. gaaende Skar, 

 hvis Bund er Skifer. Paa den sydlige Side af Skaret består 

 de steile Yægge nederst af forskjellige Skifere, for en Del 

 Lerglimmerskifer, øverst derimod af Breccie og Konglomerat 

 med Kvartsitbrudstykker. Dette sees af de talrige nedfaldne 

 Stene. Paa Nordsiden, hvor Konglomeratgrændsen allerede i 

 nogen Afstand tydelig sees, iagttager man, at den tegner sig 



Fig-. 38. 



Kvarts. 



Syenit. 



Or3i n 



1 n i^od Fjeld. 

 Osen. 



nogenledes horizontalt. De underliggende Skifere er meget 

 dislocerede. Gaar man hen til Grændsen, ser man over en 



