164 Hans H. Reusch. 



frembragt ved Dislokation. Hvorvidt Lagenes Svingning i 

 Kvamshestens Felt ogsaa skyldes en saadan, skal jeg lade 

 staa derhen. 



Fj eldet er bleven gjennemsat af Spalter, der har været 

 betingende for nu existerende Fjordes, Eids, Dales og Kløf- 

 ters Retning*). Disse Forhold træder især frem ved Lifjel- 

 dets Felt. Sulenøernes Øgruppe udmærker sig som bekjendt 

 ved, at dens Fjorde, Søer, Fjeldry gge, Dale og Kløfter i paa- 

 faldende Grad er bestemt orienteret i nord-sydlig Retning. 

 Denne udprægede Retning af Terrænets Linjer er forresten 

 ikke indskrænket til Konglomerat-Sandstenfeltet, men gjen- 

 findes ogsaa i Underlaget. Ganske i det sraaa sees dette f. 

 Ex. i de fire eiendommelige Kløftdannelser, som vi omtalte i 

 S. for Sognæskol. Et andet Sted, hvor tillige en Forrykning 

 er iagttaget, er et Stykke i 0. for Gaarden Kraakevaag paa 

 Sydøstsiden af Indre Sulen. Skraaningen mod Havet er her 

 gjennemfuret af en liden nord — sydgaaende Kløft, der skjæ- 

 rer igjennem saavel Konglomeratet som den underliggende 

 Skifer, der falder fladt mod N. Gjennem Kløften løber en 

 liden Bæk. Grændsen mellem de to sidstnævnte Bergarter 

 ligger paa den østlige Side omtrent 16 M. (50 Fod) lavere 

 end paa den anden. Skiferen gjennemsættes forresten ellers 

 i Nærheden af mange Sprækker, uden at ved dem nogen For- 

 rykning blev iagttaget. Af større Træk i Landets Relief- 

 forhold vil jeg specielt henlede Opmærksomheden paa den 2() 

 Kilometer lange Linje, der strækker sig fra Storakersund (5) 

 mod N. over det lave Eid (a), der fører over til den indre 

 Del af Skifjorden, over denne, Dalen i dens Fortsættelse, 

 over en meget udpræget Kløft (h), der gaar ned mod N. til 

 Haavaag, over Eidet ved Næs (c) og videre til Eidsfjord (d). 

 Bergarten fra Aafj orden og nordover er Skifer med øst — vest- 

 ligt Strøg. Fortsættelserne sydover af Krakhellesund (6) og 

 den vestenfor liggende Hagefjords (e) Linjer er ogsaa karak- 

 teristiske. Et ligesom indre Vidnesbyrd om, at Konglomera- 

 tet har været udsat for stærke Trykkræfter, har man i. de 

 forrykkende Smaasprækker, der flere Steder gjennemsætter 



Cfr. Th. Kjerulf, »Udsigt over det sydlige Norges Geologi, Kra. 1879< 

 og flere andre Skrifter af samme Forf. 



