204 Ludvig Schmelck. 



Jeg har derfor væsentlig lagt vægten pa det egentlige dybvands- 

 slam — biloculinleret — , der desuden også er det mest ube- 

 kjendte. Kystbankernes afleiringer har jeg derimod taget mindre 

 hensyn til, da allerede udseendet viser, at deres kemiske sam- 

 mensætning må være altfor vexlende, til at det ialmindelighed 

 skulde være umagen værd at underkaste dem en fuldstændig ke- 

 misk analyse. I mineralogisk retning har de allerede tidligere 

 været gjenstand for talrige undersøgelser. 



Rhabdammina-leret frembyder derimod på grund af fore- 

 komststedet og sit særegne udseende en større interesse. 



For at udføre en fuldstændig kemisk analyse af bundprø- 

 verne, er jeg gået frem pa følgende made: 



Pa forskjellige punkter af bundprøven udtoges nogle stykker, 

 der pulveriseredes og ud vadskedes med vand for at fjerne det 

 vedhængende søsalt. Granske fuldstændig sker dette først ved 

 kogning, men ved analyserne er forresten en behandling med 

 koldt vand tilstrækkelig, da det kun er forsvindende mængder af 

 salt, som bliver tilbage i leret. 



Bundprøverne tørredes derpå ved omtr. 100° ^). Nogle gram 

 udtoges og glødedes i en platindigel i Perrot's ovn til konstant 

 vægt, for at bestemme vand og organiske stoffe (glødningstab). 

 Af den samme prøve afveiedes 5 eller 10 gr. — alt efter lerets 

 ensartethed — og kogtes i en kolbe med 80 eller 40 cc. fortyn- 

 det saltsyre (20 pct.) i omtrent et jk varter. 



Ved nøiagtig at anvende denne samme behandlingsmåde ved 

 de forskjellige analyser, får man nogenlunde overensstemmende 

 resultater for den dekomponerbare del af bundprøven, især ved 

 de finere slamarter (biloculinler). Ved nogle kontrolanalyser, jeg 

 har udført for at forsikre mig om rigtigheden heraf, har jeg ikke 

 fået nogen større variation end 2- — 3 pct. 



Filtratet fra det saltsure udtræk fortyndedes til 500 eller 

 250 CC. Med en pipette udtoges af opløsningen 50 eller 25 cc, 

 hvori jern, lerjord, kalk og magnesia bestemtes ved de sædvanlige 

 fældningsmidler. 



En foregående inddampning for at fjerne den opløste kisel- 

 syre blev tildels udført, men er forøvrigt unødvendig, da denne 



^) Hvad enten man anvender 100*^ eller 110°, gjør ingen væsentlig forskjel. 



