256 Robert Collett. 



sig til 254, eller, om de ovennævnte 3 medregnes, hvis Artsberettigelse 

 endnu er omtvistet, ialt 257. 



Dette samlede Antal kan for Tiden maaske bedst grupperes paa føl- 

 gende Maade: 



Aarligt ruge i Landet omtrent 197 Arter, medens fremdeles 12 ere at 

 betragte som usikre Rugefugle. 



Af de øvrige ere 22 Arter mere eller mindre hyppige under enkelte Aars- 

 tider, uden at ruge, medens 26 ere at betragte som blot tilfældige Besøgere. 



Endelig kan tilføjes, at jeg i 1878 havde i Finmarken Anledning til 

 med saa stor Sikkerhed, at den grændser til positiv Vished, at observere 

 en af de i Sibérien rugende Emheriza- Artev (E. pusilla), og dette under 

 dens Rugetid, ligesom Galerita a-istata med ligesaa stor Sikkerhed blev ob- 

 serveret af forskjellige lagttagere i og omkring Trondhjem Høsten 1880; 

 men i intet af disse Tilfælde lykkedes det at fælde Individet, og saaledes at 

 constatere Arten som funden i Landet. Det samme gjælder fremdeles den i 

 »Mindre Medd. 1873—76« (p. 92) omhandlede Acrocephalus, der i 1876 blev 

 iagttaget under Rugetiden i Fininarken, men ikke senere gjenfandtes paa 

 samme Localitet. 



Endelig har Prof. Rougemont i Neuchatel (Bull. Soc Sei. Nat. Neuch. 

 vol. XII, 1880) o\:)giYet, ^Turdus labrador ius''- GJ-mel., {Scolecophagus ferruqi- 

 neus [Grmel.]), som af ham observeret i 1877 i Finmarken. Denne Observa- 

 tion maa dog ansees som ganske usikker, hvorom nærmere under Turdus 

 torquatus (p. 259). 



Ligesom i det tidligere Hefte af »Mindre Meddelelser« har jeg ogsaa 

 denne Gang vedføjet en Række Udmaalinger af friskskudte Fugle, som i de 

 sidst forløbne Aar have passeret mellem mine Hænder. Disse har jeg troet 

 vilde have nogen Interesse, ikke blot fordi de kunne tjene som Antydning af 

 Grændsen for Individernes Variation indbyrdes, men ogsaa til Sammenlig- 

 ning med Individer fra andre Lande, idet Totallængden i de forskjellige or- 

 nithologiske Skrifter næsten aldrig opgives uden efter et fra tørrede Indivi- 

 der hentet Skjøn, der altid blot tilnærmelsesvis kan angive det rette Forhold. 



>Totall.« angiver, som tidligere nævut, Længden fra Næbspidsen til den. 

 yderste Spidse af Halen, efteråt Individet er bleven fuldt udstrakt, eller saa 

 langt, som det ved Anvendelsen af en næsten umærkelig Kraft har villet 

 strække sig. »V.« angiver Længden fra Vingeleddet (carpus) til Spidseu af 

 den længste Haandfjær, »H.« Længden af den længste Halefjær; og, for- 

 saavidt der maatte være nogen væsentlig Forskjel i Halefjærenes indbyrdes 

 Længde, angiver det mindste Tal Længden af den korteste af disse. 



Ord. Passeres. 



Fam. Turdidae. 

 Turdus viscivortis, Lin. 1766. 

 Overvintrende Individer ere enkeltvis ogsaa i de sidst 

 forløbne Aar jevnlig bemærkede i Landets sydlige Dele, me- 



