Mindre Medd. vedr. Norges Fuglef. 1877—80. 277 



bredningskredse, eller om de kunne være fremkomne ved Hybri- 

 disering. 



Hvad det første Punkt angaar, er det ved flere Observatio- 

 ner bleven bevist, at Tilstedeværelsen eller Mangelen af Armplet 

 ikke staar i noget directe Forhold til Individets Alder. Som jeg 

 allerede i en tidligere Artikel bar berørt, er der paavist Ung- 

 fugle uden Spor af indre Armplet, saavelsom Unger i »Rede- 

 dragten«, bvor Armpletten allerede var ligesaa ud viklet, som hos 

 de gamle. Saadanne tospejlede Ungfugle omtales ogsaa af Rein- 

 hardt, Seebohm og Meves, og foreligge, ligesom mere eller mindre 

 typisk enspejlede Ungfugle, i flere Musæer. 



Hvorvidt der er nogen bestemt og constant Sammenhæng 

 raellem den geographiske Udbredelse af den typiske L. excuhitor 

 og de enspejlede Former, lader sig deriraod ikke klart udlede af 

 det Fond af lagttagelser, der for Tiden foreligge. Det bar al- 

 mindeligt været antaget, at den enspejlede Form, eller L. major 

 (herunder ogsaa indbefattede de mindre typiske Individer), til- 

 hørte den palæarctiske Regions nordlig-østlige Trakter, medens 

 den tospejlede L. excuhitor fortrinsvis beboede Vest- og Mellem- 

 Eui'opa. Men denne Antagelse kan ikke siges at have vundet 

 Bekræftelse ved de i de seneste Aar gjorte Observationer. Jeg 

 har allerede paavist, at et af de typiske L. excuhitor, der opbe- 

 vares paa Univ. Mus. i Upsala, stammer fra Archangel. 



Under den Rejse i Vest-Sibirien, som i 1876 foretoges af 

 Dr. Finsch, erholdt han kun 2 Individer af denne Art, begge i 

 September Maaned, ved Obs nedre Løb (62 — 66° 10'). Om disse, 

 tier netop befandt sig i Fælding, udtaler Dr. Finsch i sin Rejse- 

 beretning (Verb. Zool.Bot. Gesellsch. Wien, Jahrg. 1879, p. 188) føl- 

 gende: »Beide (No. 232, $, No. 233, è) besitzen die Basis der 

 Armschwingen über beide Fahnen weiss; dasselbe ist aber bei 

 No. 332 von den bräunlich gespitzten Armdecken bei zusammen- 

 gelegtem Flügel ganz verdeckt, tritt aber bei No. 233, wo die 

 braunen Endkanten bereits abgerieben sind, wenn auch nur schmal 

 (45 mm. ) sichtbar hervor. Man würde daher das letztere Exem- 

 plar als excuhitor, das erstere als major zu bestimmen haben«. 



Det eneste Exemplar af Arten, der hidtil har foreligget mig 

 til Undersøgelse fra Norges nordlige Trakter, modtog jeg i af- 

 vigte Høst gjennem Conserv. Schneider i Tromsø; dette, der nu 

 opbevares paa Univ. Musæet, var skudt i Maalselvedalen nærved 

 Tromsø i Sept. 1880 (69° 10' N. B.), og var et i alle Henseen- 



Nyt Magazin f. ^'aturv. XXyi. III-IV. 19 



