292 - Robert Collett. 



sentlig af Lsnea harhata, indvendig belagt med enkelte Heste- 

 tagl. 



M, Totall. 175mm y. 91mm H. 66mm Bærum pr. Chra. 25 Nov. 1877. 



« — 115 1 « 93 « « 66 « V. Alter pr. Chra. 25 Dec. 1880. 



Fem. — 165 « « 90 « « 65 « Alten, V. Finmarken 2lJulil880. 



< — 175 « « 88 « * 66 « V. Aker pr. Chra. 25 Dec 1880. 



Pinicola enucleator, (Lin.) 1766. 



Som jeg i foreg. Hefte af »Mindre Meddelelser« har nævnt, 

 fandt Fiskeri-Insp. Landmark og jeg i Juli 1876 ved Børselv i 

 Porsanger et Eede med 2 Æg, som vi, skjønt Fuglene ikke lode 

 sig se, maatte antage tilhørte P. enucleator, uagtet denne Art 

 hidtil ikke var paavist i Finmarken, og Localiteten, der var en 

 vaad, af tætte Saliceter bevoxet Myr inde i Birkeskoven, var, 

 som det syntes, lidet passende for denne Art. Allerede Somme- 

 ren 1878 kunde Rigtigheden af vor Antagelse constateres, idet 

 jeg ved Børselv, lige i Nærheden af den tidligere Bugeplads, den 

 26de Juli traf 2 Individer i sin graagule Dragt, der holdt til i et 

 Yidiekrat, og vare yderst lidet sky (70° 20'). Den 13de Juli s. A. 

 traf jeg atter et Individ ved Elvenæs i Syd- Varanger, denne 

 Gang paa et Fjeld i Furuskovenes øverste Grændse. Ogsaa dette 

 Individ var en gulagtig Han. Testes var særdeles store, og der 

 fandtes store Rugepletter ; Fjærene særdeles slidte. 



Ventrikelens Indhold hos dette Individ udviste, at ogsaa denne 

 Art om Sommeren er delvis insectivor. Foruden Frø af en Plante, 

 der syntes at være Empetrum, indeholdt Ventrikelen en Larve af en 

 Coleopter, ojiitrent et Dusin af de røde Jordmidder (Trombidier), 

 en Dipterlarve, samt diverse Araneider. 



Vinteren 1877 — 78 indfandt denne Art sig i større Antal i 

 Landets sydlige Dele, end i noget andet af de sidste 20 Aar, og 

 viste sig herunder lige ned i Omegnen af Byerne i Christiansand 

 Stift, hvor de ellers kun sjeldent vise sig. I Omegnen af Chri- 

 stiania vare de overordentlig talrige, indtil Rognetræerne ved IJd- 

 gangen af Januar vare tømte, da de forsvandt. Alle de Hanner, 

 som jeg i den nævnte Tid undersøgte, vare uden Undtagelse røde, 

 og det er sandsynligt, at denne Farve blot tilkommer Unghan- 

 nerne den første Vinter. 



Om Vaaren sees de sjeldnere i de sydlige Dele under deres 



