Mindre Medd. vedr. Norges Fuglef. 1877—80. 303 



Otocorys alpestris^ (Lin.) 1766. 



Som jeg i det foreg. Hefte af «Mindre Meddelelser» har paa- 

 peget, har denne i Finmarken særdeles talrigt rugende Art et 

 østligt Træk til disse Rugesteder, der kun undtagelsesvis berører 

 Norge. Paa de sydlige Lavlande vise de sig derfor blot sjeldent. I 

 1874 observeredes en Flok, som tidligere nævnt, ved Hamar ; i 

 de senest forløbne Aar have de et Par Gangi^ været observerede 

 i de sydlige Lavlande. Den Iste Mai 1877 traf Cand. Lumholtz 

 en Flok paa 9 St. ved Lillehammer; 4 af disse bleve skudte og 

 indsendte til Univ. Mus. Den 23de April 1878 bleve 2 Indiv. 

 skudte paa Lindøen udenfor Christiania. Endelig blev under 

 Høsttrækket et Par Indiv. af en Flok skudte ved Frederikstad 

 den 13de Octb. 1878. 



Disse gjentagne Tilfælde af denne Arts Forekomst under 

 Træktiderne i Landets sydlige Dele synes snarest at hentyde 

 paa, at en Coloni bebor om Sommeren et eller andet Punkt af 

 de sydlige Fjeldplateauer, sandsynligvis Dovre, om den endnu ikke 

 her er paavist. 



Dragten hos de sidstnævnte (fra Midten af Oet ) var normal 

 Vinterdragt, med brede brune Bræmme paa Hovedet, og smale 

 hvide paa den sorte Brystplade. Den samme Dragt havde det 

 ene af de i April 1878 ved Christiania skudte Lidivider, medens 

 disse Bræmme hos det andet Indiv. allerede vare forsvundne. 



I Ventrikelen af disse under Høsttrækket skudte Individer 

 fandt jeg Frø af en Strandplante, samt Grus, men ikke Insecter. 



Sangen, som den lader flittigt høre paa sine Rugesteder i 

 Finmarken, foredrages, som hos de andre Arter i Flugten, sjel- 

 dent siddende. Fra en Sten stiger Hannen i spiralförmige Kredse 

 syngende op til en ganske betydelig Højde, holder sig her i lang 

 Tid stadigt syngende, idet den afvexlende sænker sig nogle Favne 

 med sluttede Vinger, og atter med nogle Vingeslag stiger opad. 

 Sangen er ikke særdeles betydelig og temmelig svag, men kan 

 dog høres i stille Veir temmelig langt ud over de nøgne Plateauer. 

 "I 1880 hørte jeg den utrætteligt foredrage sin Sang paa en af 

 Øerne i Porsangerfjorden endnu den 2den Juli. 



Det sydligste Punkt i Norge, hvor den hidtil med Sikkerhed 

 er fundet om Sommeren, er ved Karasjok i Finmarken (69° 20'), 

 hvor den observeredes af Fiskeri-Inspectør Landmark. Dog vil 



