Mindre Medd. vedr. Norges Fuglef. 1877—80. 351 



selv er gjennemsnitlig mindre, h vad der fremgaar af de ne- 

 denfor vedtøjede Udmaalinger. 



Saavel Hannerne, som Hunnerne have Rugepletter, og 

 deltage saaledes sandsynligvis (skjønt ikke nødvendigvis) begge 

 i Rugningen. Utvivlsomt er det dog Hannen, hvem Rugningen 

 hovedsagelig paahviler. Ved 2 af Rederne blev den rugende 

 Fugl skudt, og begge disse vare Hanner. 



Noget egentlig »Spil«, i Lighed med de mærkelige Flyve- 

 øvelser og den højt udviklede Sang, som Hannen af Tr. temmin- 

 chii producerer under Rugetiden, har jeg ikke fundet hos Tr. 

 minuta. Hannen foredrager sin fine, kvidrende Sang siddende 

 paa Marken umiddelbart ved eller i Nærheden af Redet ; men 

 ogsaa Hunnen har den samme kvidrende Sang ; efteråt saa- 

 ledes Hannen var bortskudt ved et af de 3 Reder, indfandt 

 Hunnen sig, stillede sig lige ved det tomme Rede, og lod nu 

 en fin Kvidren høre, der ganske lignede Hannens. 



Tringa minuta ruger saaledes sporadisk paa mindst 3 

 Steder ved Porsangerfjordens Bredder og Øer, og det er 

 sandsynligt, at den vil kunne findes paa flere andre Locali- 

 teter ved denne i ornithologisk Henseende maaske mærkelige 

 ste Trakt i Norge. Det kan heller neppe betvivles, at den 

 ligeledes ruger i Øst-Finmarken, og den vil sandsynligvis 

 snarest gjenfindes ved Varangerf jorden. Derimod synes der 

 ikke at være gunstige Rugesteder ved Laxefjord, idetmindste 

 ikke paa den østlige Side, hvor jeg forgjæves eftersøgte den 

 i Juli 1880. Tanafj ordens Naturforholde har jeg hidtil ikke 

 havt Lej lighed til at undersøge. 



Blandt en Del Fugleskind, som Univ. Mus. modtog fra 

 Lieutenant Sandeberg, samlede af ham under hans arctiske 

 Expedition til Kolahalvøen Sommeren 1877, fandtes ogsaa et 

 Han-Ind. af denne Art, skudt ved Vadsø 20de Juni. Maaske 

 har dog dette ikke været et paa Stedet rugende Individ. 



I Lighed med, hvad det er Tilfældet med de øvrige arc- 

 tiske Vadere, forekomme yngre Individer af denne Art og- 

 saa om Sommeren ved de sydlige og vestlige Kyster, i Re- 

 gelen enkeltvis eller sporadisk, men paa enkelte Punkter i 

 større Selskaber. Allerede i 1877 fandt jeg den i store 

 Flokke i Juli Maaned saavel paa Listerland, som paa Jæde- 

 ren, og den var paa denne Tid næst T. alpina den talrigste 

 af hele sin Slægt, og ubetinget den talrigste af de egentlig 



