1256 Junta de Ciències Naturals de Barcelona (24) 



altitud i situats no en els costats sinó en el fons pla de la vall 

 del Garona (com els d'entre Bossòst i La Bordeta, d'entre Gau- 

 sach i Viella, i en Viella mateix, localitats que no pugen més 

 enllà de 950 metres d'altitud), pertanyen tots a la forma típica 

 de H. ericetorum (vegi's la làm., figs. 1-2). 



Els H. ericetorum, d'entre Arties i Salardú, pel contrari, 

 recollits en el fons de la Vall però a l'altitud d'uns 1,100 metres, 

 ja tendeixen en part a adquirir la forma nubigena. Nostres 

 figs. 10-11 representen un exemplar encara típic, i les figs. 8-9 

 i 12-13 dos altres exemplars que, per llur espira més elevada 

 i llur forma més contreta, recorden ja la forma nubigena (là- 

 mina, figs. 8-13). 



Les H. ericetorum, en canvi, recollides en la vall abrupta 

 i estreta del riu Nere, a una altitud de solament 1,000 metres, 

 o siguin 100 metres menys que els exemplars anteriors, han 

 adquirit tots i amb major evidència la forma nubigena (là- 

 mina, fig. 3). 



Per fi, els exemplars recollits en la pujada del Port de la 

 Bonaygua, entre 1,600 i 2,050 metres d'altitud, vénen a ésser 

 tots de forma nubigena, tal com representa Charpentier (1. c), 

 (vegi's la làm., figs. 4-7). 



Com pot veure's també en nostres figures, es nota una 

 tendència a disminuir les dimensions, corresponent a l'augment 

 d'altitud de les localitats. 



17. Hèlix (Candidula) striata pallaresica Fagot 



Hèlix pallaresica Fagot in Salvanà, Estud. de M. P. Fagot sobre Hél. 



xerofil. grup. barcinonensiana, Barcelona (1886), p. 4. — 'Fagot, 



Hist. mal. Pyr. franc. esp. (1892), p. 79. 

 H. {Candidula) striata pallaresica Bofill i Haas, Treb. Mus. Cièuc. Nat. 



Barcelona, IX (1920), p. 23; Id., X (1920), p. 23, làm. i, figs. 13-25; 



Id., XII (1920), p., 27. 



