34 Institució Catalana d' Historia Natural 



don Manel Llenas, tots els exemplars tenen igual tamany que 

 la forma normal de nostra reg-ió. 



Gen. PIERIS, Schrk. 1801. 



Brassicae, L.; Esp.; Hb.; God.; B.; Lang.; Heyne-Rühl. 



Març, Novembre. 

 Aquesta espècie apareix principalment en dues èpoques; la de 

 la segona, o sia la generació estival, es considerada com a tipu. 

 Pera poder apreciar mellor les diferencies estacionals d'aques- 

 ta espècie, donem a continuació els caràcters de les dues formes. 



Gen. vern. Chariclea, Stph.; Humphrey. &. Westwoot. 



Febrer-Maig. 



(Taques negres, cobertes parcialment de escates de color 

 fosca. Revers de les ales inferiors, groch verdós y ombrejades 

 d'escates negres). 



(La forma estival té les taques negres més vigoroses y es- 

 teses y el revers de les inferiors de color groch). 



Els individuus que han ivernat baix la forma crisalidal 

 pertanyen a Chariclea. Aquesta espècie es la més comuna del 

 genre, a Catalunya, exceptuant la re^ió Pyrinenca, ahont pre- 

 domina Rapae. En els cultius de Cruciferes, se mostra ab 

 major intensitat, constituint ses larves una veritable plaga. 



Rapae, L.; Hb.; O.; God.; B.; Leech.; Heyne-Rühl; Elw.; 

 Moore. 



Espècie molt abundant, presentantse en les següents formes: 



Gen. vern. Metra, Steph.; West &. Humphr. 



Immaciilata, Fologne. 



Febrer-Maig. 

 (Tamany més petit que la generació estival, taca apical de 

 les ales anteriors, grisa en lloch de negra, l'espay basilar del 



