36 Institució Catalana d'Historia Natural 



que ja no'n sortien més, férem aterrar lo pi, i partir-lo per 

 diversos indrets aixis transversalment com al llarg. Les 

 ensenyances que traguérem de l'observació dels talls les 

 podem condensar en les següents afirmacions: Les larves 

 (eixides dels ous que les femelles posen clavant llur tre- 

 mendo oviscapte a travers la capa surera dels pins) fursfuen 

 sempre amunt amunt, rosegant la fusta. Tots quants forats 

 observarem en els talls practicats, (dit tronc de pi en tenia un 

 centenar), tots duyen una direcció ascendent. Probablement 

 la canal que fa l'insecte aixís que surt de l'ou, fins a tenir una 

 grandària regular, es reconstituída per l'energia vital qu' 

 encare té l'arbre. Altrament no'ns sabríem pas explicar còm 

 sols en resta un tròç tant curt d'igual diàmetre que'l forat de 

 sortida qu'es de 7 mm. Com a llargària màxima de la dita 

 canal observarem la de uns 60 cm. Gran part de la mateixa 

 està rublerta dels residuus excrementicis que són a modo de 

 serradures molt fines i fortament atapaídes, fins pocs cm. abans 

 de la surtida, a ond la canal se decanta en suau curva qui des- 

 criu un arc de 90^ fins arrivar a la perifèria del tronc. No tro- 

 varem cap encreuament de canals, amb tantes que assolcaven 

 el tany. 



Ara diguem quatre mots sobre l'abundor extraordinària 

 observada en la data avans dita. Es que la tinguem per 

 extraordinària en el sentit de que no s'escaigui semblant abun- 

 dor molts altres anys? Tot a l'inrevés. Lo extraordinari es la 

 feconditat de les femelles d'eixos Himenòpters. Havíem pensat 

 en un començ fer una preparació microscòpica dels ovaris, 

 pera estudiar llur constitució, nombre d'ous i comunicació amb 

 l'oviscapte. Mes en previsió de que trigaríem massa a poder- 

 nos ocupar d'eixes delicades manipulacions ho deixarem 

 córrer. Pro sortosament un dels jorns que més ens atrafagava 

 la captura dels SireXy sorprenguérem una femella, que finida 

 la tasca d'injectar (diguemho aixís) els ous en lo tany d'un 

 Pinus pinea Z,., a la pujada de Vallvidrera, prop de l'antic 

 camí veinal de la Budellera, s'afinava l'oviscapte amb ses 

 potes posteriors, agitant ensemps les antenes com triomfant 

 de sa malifeta, mentres qu'el pobre pi regalava fines gotes de 

 reïna per una munió de petits foradets, qu'el voltavan per 

 tot l'encontorn, com llàgrimes de previsió del mal que li'n 

 pervindría, prenunci de sa pròxima fi, ocasionada p61s ger- 



