Institució Catalana d'Historia Natural 5 i 



cretar quel com de les ja coneg:udes, car em manquen força 

 noticies de la major part de la regió catalana; per això serà prou 

 ben anomenadada amb lo mot més modest d'assaig monogràfic. 



Familia tan natural en la sistemàtica, com de fàcil determi- 

 nació per llurs caràcters escayents; tan escassa en espècies 

 europees, com singular en llurs condicions biològiques es la de 

 les Oxalidcees; eix nom (aixins com el del genre qui la consti- 

 tueix) deriva dels mots grecs: oxis àcid, i als sal, per al•lusió a 

 l'acidesa de les fulles i altres parts de la planta, que contenen 

 l'àcid oxàlic, sota la forma d'oxalat potàssic. 



No té cap altre representant en la Flora europea que'l sus- 

 dit genre O xalis. 



Ell se caracterisa per tenir simetria pentàmera en les peces 

 florals, més trímera en les foliars; essent les fulles compostes 

 trifoliolades (1), amb els foliols escotats en llur vèrtex. Presen- 

 ten lo fenomen del somni igualment que'ls de la Sensitiva i for- 

 ces Lleguminoses. 



Deixem a part altres particularitats, que's poden trovar a 

 qualsevol Flora, car no'ns proposem fer una descripció com- 

 plerta, ni de la familia, ni de les espècies que monagrafíem. 



* * 



Clau per a la determinació de les espècies. 



í Pedúnculs florals uniflors radicals, (secció: Acetosella): a. 

 . » » multiflors » ( » : Caprina): b. 



( » » » axillars,( » : Corniculata):c. 



a) Planta un xic pilosa; fulles Uongament peciolades, amb 

 els foliols bilobats, obcordiformes, lòbuls arrodonits; flors soli- 

 tàries, blanques amb vènules de color de porpra, o be rosades, 

 rararemt violàcees; càpsula ovada, punxaguda. 0. acetose- 

 lla, L. 



(1) Amb qualque excepció. 



