Institució Catalana d'Historia Natural 53 



R. P. Marcet (1) de Montserrat, lo Dr. Gibert (in litt.) de Tarra- 

 g-ona, en Willkomm y Lange (2) genèricament. 



O. CRENATA^ Jacq. 



Natural del Perú, sos tubèrculs contenen una matèria fecu- 

 lenta, alimenticia. 



Segons nostre botànic lo Dr. en Joan Montserrat i Archs (3) 

 se conreuava a Salt (Girona) amb lo nom de patates ingleses. 



Sembla ésser poc productiva. Uns exemplars recuUits a 

 S. Gervasi ara fa uns anys, pensem deuen referir-se a eixa es- 

 pècie, sub-espontania per tant en nostre clima. 



O. ACETOSELLA, L. 



Anomenada vulgarment Lújula.pd de cucúl, agreta, agre- 

 lleta. 



En Colmeiro (4) la cita de «parajes montaíiosos, como en 

 Montseny y Montserrat». 



La derrera localitat no la ve3^èm pas confirmada per nostre 

 actiu explorador i benvolgut soci, R. P. Adeodat Marcet. 



En Costa (4) diu: «Pirineos, reg. sub-alpina; Olot, Bolós, 

 Teix.; IMontseny y Montserrat. Colm.; Cardona, Riva». Les 

 cites d'en Willkomm (4), son copia literal de les d'en Costa. Lo 

 Dr. Gibert (in litt.) pensa haver-la trovada «semi-espontànea», 

 per els voltants de Tarragona, sembla ésser indígena de The- 

 misferi boreal. 



Ha sigut recomenada com antiescorbútica, refrigerant, diu- 

 rètica, ....; hi ha qui se la menja com escarola. 



O. CERNUA, Thunb. 



Sin.: lybica, Viv. 



Originaria del Cap de Bona Esperança, s'ha trovat al N. de 

 l'Africa, Balears, Corçega i Portugal. Es abundosa per els vol- 

 tants de Sarrià. 



(1) Butlletí. 



(2) Prodromus Florse hispànic ae 



(3) ^<La Creación-., t. VIII, 



(4) Lloc citat. 



