Institució Catalana d' Historia Natural 67 



sobre el nivell del mar, tenint noves de que la forma del de 

 número 8, se troba també a Gualba, lloc de condicions pare- 

 lles a les d'Arbucias: i finalment el de número 7, extret també 

 de la caliça incrustant de Capellades, si bé ja presenta la forma 

 dels nemoralis, i com a tal se clasificà per el Dr. Hidalgo, es més 

 alt d'espira qu'els que s'acostuma a trobar generalment, com 

 se veu al compararlo amb el de número 7, qu'es la forma, qu'es 

 considera, per això, com a tipo. Tot lo que acabo de dir, me 

 fa sospitar, si realment passarà en les espècies subaustriaca, 

 austríaca o vïndobonensis i nemoralis, lo que indubtablement 

 passa en altres espècies o grupos d'helixs, i especialment en el 

 del variahüis, o sia, que realment se tracta d'una sola espècie, 

 o grupo, ab diferentes varietats de forma; que moltes vegades 

 poden dependre de les condicions especials del clima, de l'alti- 

 tut, clase de terrenys, etc, ahont viuent, donant naixença a 

 varietats qu'es perpetuan, mercès a la continuïtat d'aquelles; 

 i que per lo tant no es possible considerar com a veres espècies 

 diferentes, sinó solzament com a varietats. No'm considero amb 

 condicions, ni menys autoritat, per a poguer determinar-ho, 

 però m'ha paregut qu'interessaría a n'els qu'es dedican a la 

 malacología, l'exposició gràfica d'aquets fets. El gravat que 

 s'acompanya es tret d'una fotografia presa dels exemplars de 

 referència, essent el tamany casi el natural. 



Ll. TomAs. 



Barcelona, Abril de 1913. 



