Institució CatalaNa d'Historia Natural 73 



comprobar en alguns individuus d'aquexa procedència, per lo 

 tant, els eczemplars de Setcasas, deuen considerar-se a^^2/«^W5 

 Lapouge, i no cóm propis a certa regió lo qual equivaldria a 

 fer-ne una raça geogràfica especial intermitja transitòria al 

 aequatus. 6 eczemplars 2 m. 4 f. d'una coloració verdosa bri- 

 llant els atribueixo a la aberració vtridïs Ferrer y Vert, des- 

 crita sobre un individuu vert d'aequatus de Montserrat. A una 

 molt interessant discrepància inèdita de coloració, tot ell d'un 

 uniforme color vert fósch amb poch o gens de brillo l'hi poso 

 lo nom nou de aberració affictus m. Supra subfuscoviridis, 

 parum nitidus^ a typo aequatus Lapouge desdicit. D'aqueixa 

 n. amb 5 eczemplars 3 m. 2 f . No's tracta aquí d'eczemplars 

 vells, usats, que amb lo temps han perdut llur brillo y frescor, 

 sinó d'individuus joves, alguns d'ells aparellats, vestint uns 

 colors tristos verdosos, en contra posició dels'splèndits fulgu- 

 rants dels seus germans. Decididament el meu debut modest 

 dintre! camp tentador del sistemàtic, es ya un fet. Difícil es 

 trobar abundant aqueix solicitat Carabus refiant-se de veure'l 

 pèls camins ambulants amb catxassuda marxa o eventualment 

 sota les pedres. Un lloch segur de trobar-lo ab relativa abun- 

 dància, es al peu de les closes o cercats de pedres sobreposa- 

 des a manera de muralla, que limitan una estensió de prat que'l 

 riu pasant-hi pèl mitj o molt proper amara d'aigua. Allí, a 

 l'istiu hi creix l'herba ecsuberant y luxuriosa i a la florida pre- 

 senta'l prat la més variada gama de colors. Allí, els insectes hi 

 son a centenars de millers. Però naturalment, es enutjós i des- 

 plahent escalar la closa, saltar al prat i buscar entre la filada 

 inferior de pedres de la tanca trepitjant un sol amarat cóm una 

 esponja, ahont s'enfonzan els peus hasta mitja cama i ahont 

 l'ufana de l'herba qu'arriba a cobrir la cara, molesta i sofoca, 

 lo codiciat rutüans. Per lo tant, lo més pràctic, es esperar que'l 

 arrendatari de la closa decideixi dallar l'herba, invernal mi- 

 nestra del bestiar. A les hores, d'acort amb els dallaires, es 

 segur d'aplegar-ne dels que quedan al descobert a mida que cau 

 a garbas l'herba que'ls dissimulava. Pot encare aprofitar-se un 

 altra circonstancia, que's esperar que l'herba que queda dalla- 

 da sobre'l camp, ja seca, després de pochs dies l'entrin a casa. 

 Lo transport del herbatge, s'efectua per lo regular estibat en 

 carretes tirades pél bestiar boví, y també en feixos sobre lo cap 

 i espatlles d'individuus de la família indistinctament del arren- 



